R. Rauscher, Polská kodifikační komise a její unifikační snahy r. 1919-1929. Rés. La Commission de codification de la République Polonaise et ses travaux d’unification au cours des annes 1919-1929, Zprávy Ústavu slovanských práv 1 (1929), S. 2-52
author: Rauscher, Robert
source date: 1929
availability: non indiqué

﻿FACULTÉ DE DROIT DE L’UNIVERSITÉ KOMENSK^ À BRATISLAVA BULLETIN DE L’INSTITUT DE DROIT SLAVE No 1. LA COMMISSION DE CODIFICATION DE LA RÉPUBLIQUE POLONAISE ET SES TRAVAUX D’UNIFICATION AU COURS DES ANNES 1919-1929 PAR DOCTEUR EN DROIT, PROFESSEUR DE L’UNIVERSITÉ BRATISLAVA 1929

﻿PRÁVNICKÁ FAKULTA UNIVERSITY KOMENSKÉHO V BRATISLAVE ZPRÄVY ÚSTAVU SLOVANSKÝCH PRÄV č. i. POĽSKÁ KODIFIKAČNÍ KOMISE A JEJÍ UNIFIKAČNl SNAHY R. 1919-1929 PODLÉ ÚŔEDNÍCH ZPRÄV KODIFIKAČNÍ KOMISE POĽSKÉ ZPRACOVAL V BRATISLAVE 1929 Vydáva s podporou ministerstva školství a národní osvety prof. Dr. R. Rauscher V komísi Fr. Rivnáče v Praze

﻿02233 VYTISKLA STÁTNÍ TISKÄRNA V PRAZE

Ústav slovanských práv pri právnické fakulte university Komenského zŕízen byl r. 1927, aby soustŕedil ve své činnosti studium slovanských práv v minulosti i v prítomnosti. Pri zŕízení tohoto ústavu kladl se duraz zvlášté na studium slovanských práv v dobé prítomné. Duvodem k tomu bylo, že po svetové válce se vzkŕísila rada nových štátu slovanských, jež začaly si tvoŕiti své nové právni rády. I slovanské štáty dosud existuj ící vytváŕely si po svetové válce rovnéž radu nových právních predpisu. Bylo-li možno pred svetovou válkou studovati slovanská práva pŕevážné jen s hlediska historického, vzbuzují po svetové válce pozornost práve nové tvoŕíčí se právni rády slovanské. V nové dobé stýkaj í se již ne ppuže národy slovanské, nýbrž i slovanské štáty v nových situacíeh politických i hospodáŕských. Mají-li se poznávati slovanské národy po všech stránkách kultúrni ch, je nutno, aby studován byľ pečlivé i právni rád slovanských štátu, právé j ako složka kulturního života slovanských národu, které si vytvoŕily své štáty. Ačkoliv v neslovanské ciziné byla vénována studiu tohoto smeru značná pozornost (srov. na pŕ. Osteuropa-Institut ve Vratislavi), u nás dosud soustavné péstováno nebylo a od existujících již ústavu nebyl vzat k nému zŕetel. Z téchto duvodu právé vznikl ústav slovanských práv jakožto ústav fakultní. Cíl ústavu je pŕedevším védecký, prohloubiti u nás znalost právního vývoje a právního rádu ve slovanských státech a podnikati v tom sméru soustavná védecká zkoumání, ale i praktický, pŕinášeti užitek svým zkoumáním a shromáždéným materiálem verejnosti. Ústav slovanských práv zahájil svou činnost tím, že vytvorená byla pri ném knihovna, která již dnes Čítá na tisíc svazku. Knihovna je zkatalogisována odborné i vëcnë a založená i béžná bibliografie nových publikací i článku v odborných právnických časopisech. Knihovna je rozmnožována pŕevážné výménou publikací právnické fakulty univ. Komenského, nebol’ nepatrná roční dotace ministerstva školství a nár. osvéty nedostačuje ani k doplňovánínejnutnéjšíbéžné literatúry. Knihovna je rozmnožována i dary poskytovanými od úradu, védeckých 5

﻿Dr. R. Rauscher: ústavu i konečne jednotlivými vedeckými pracovníky ve státech slovanských. Ústav slovanských práv navázal totiž styky se všemi slovanskými štáty a požádal právnické fakulty i profesory téchto fakúlt o vénování nejnovéjších vedeckých publikách Dostalo se mu tu velmi hojných daru ze všech slovanských štátu, z Polska, z Jugoslavie i z Bulharska, ústav požádal o vénování publikací i ústrední úrady ve státech slovanských a i tu dosáhl velmi pŕíznivých výsledku. Neboť z Polska a z SSSR dochází ústavu velká rada periodických publikací právního obsahu. I z SHS a z Bulharska dostalo se Ústavu pŕíznivé odpovedi, takže i odtud budou v budoucnosti zasílány periodické publikace spadající zvlášté v obor ministerstva spravedlnosti. Také s redakcemi odborných právnických listu navázal Ústav styky, takže již nyní docházejí do ústavu právnické časopisy ze všech slovanských štátu v počtu, který prevyšuje kterýkoli j iný odborný ústav v Československu. Touto cestou byl získán pro ústav cenný materiál k ruzným otázkám právního i hospodáŕského života ve slovanských státech a zvlášté k otázkám kodifikace nového právního jejich rádu. Protože právé tato otázka je velmi zajímavou i pro poznání nového kulturního vývoje slovanských štátu, byli požádáni nékteŕí odborníci ze slovanských štátu, aby napsali svá odborná a pŕehledná pojednám o kodifikaci a o unifikaci právni zvi. v Polsku a v Jugoslavii do zpráv ústavu, jichž vydávání rovnéž bylo pojato do programu ústavu. Zprávy ty to mají pŕinášeti duležité štúdie nej en z právni ch déjin slovanských práv, nýbrž i ze časného právního života slovanských štátu. Prekážkou vydávání zpráv je opétné nepatrná dotace, neboť Ústavu není možno nésti náklad spojený s honorováním téchto odborných pojednání. Z nahromadéného materiálu v Ústavu vychází nej prvé prvý svazek Zpráv obsahuj ící zpracování materiálu o kodifikační ch a unisoufikačních snahách v Polsku. Zpracování této látky umožnéno bylo pŕedevším láskavostí p. prof. Dr. S t. E. Rappaporta, který j ako generálni sekretár Polské kodifikační komise zaslal ústavu všechny potrebné publikace a materiál tišténý i netišténý k této otázce.1) Jemu také náleží podnét, aby látka byla zpracována až tohoto roku zŕetelem k jubileu činnosti Polské kodifikační komise, ač vydání prítomné publikace chystáno již r. 1927. Za vzácnou ochotu prof. Rappaporta budiž vysloven mu zde úctivý dík. Bylo-li úmyslem zesnulého presidenta Polské kodifikační 9 Československou verejnosť informoval stručne o této otázce již prof. Rappaport sám v článku „Kodifikační práce v Polsku“ v Časopisu pro právni a štátni vedu roč. IX. (1926) str. 86—97. 6

﻿Polská Kodifikační Komise. komise prof. Fiericha podati v delším pojednání soustavné vylíčení desetileté činnosti komise pro Polsko, je prítomné pojednání mínéno pro informaci československé právnické verejnosti. Predmet její je s hlediska srovnávacího neobyčejné zajímavý. Jde nám pŕedevším o vystižení podnetu, z kterých komise vznikla, účelu, pro které byla zŕízena a metódy práce, jíž byla pŕizpúsobena i její organisace. V mnohých téchto bodech shoduje se Polská kodifikační komise s institucemi a s pracemi, které se vyskytly po svetové válce i v j iných státech slovanských a pŕece opétné v mnohých smérech se od nich liší. Jest tudíž práve z téchto dûvodû voleno vylíčení Polské kodifikační komise k účelum srovnávacím. Pro účely informační, které štúdie sleduje, upravená jest i její vnéjší forma a upušténo od rušivých citací. že autor-právní historik ujímá se zpracování této látky, toho dúvodem, kromé již uvedených okolností, jest, že prvé desítiletí činnosti kodifikační komise jest a bude vždy velmi dôležitým obdobím úpravy právního rádu polského, jest a bude historickým obdobím unifikačních snáh polských. Bylo by skutečné si pŕáti, aby naše publikace vzbudila zájem právníku obou štátu, aby zkušeností právníku jednoho štátu mohlo se použíti ve štáte druhém, když jde nej en o štáty, v nichž podnikány jsou unifikační práce analogické, nýbrž i když jde práve o dva štáty slovanské. Lze vysloviti také zde nádeji, že v brzku podarí se Ústavu nalézti autora, který by zpracoval podrobnou štúdii o unifikačních snahách v Jugoslavii, zvlášté když láskavostí p. doc. Dr. Markova za jeho pobytu v Bélehradé byly navázány styky s centrálními úrady v Bélehradé.

﻿JEDNO PAŇSTVO POLSKIE, JEDNO PRAWO POLSKIEl Z reči vicemarsálka senátu St. Posnera pri smutecních obradech pri pohrbu presidenta Komise prof. Fiericha. Vdnešním Polsku ži j e dále novým životem dŕívé j ší štát polský. Jeví se to po mnohých stránkach dnešního polského života a i v živote právním. Poláci Inou láskou ke své slavné minulosti a z této lásky tryská práve snaha, aby vše, co bylo drahé v dávnovékosti, bylo vzkŕíšeno v nové podobe v prítomnosti. Tomu Ize porozuméti, uvédomíme-li si, že dávný štát polský žil stále v duších polských i po svém zániku jako nejdražší poklad a pri vzniku nového štátu polského ztélesnily se jen všechny predstavy tohoto dávného polského štátu. Nová doba života polského štátu vyžádala si ovšem novou úpravu právních norem a vynútila si práci na sjednocení právni ch predpisu v novém jednotném Polsku. Sjednocovací podmínky nového polského štátu nebyly a nejsou snadné. Obtížnou tuto situaci pŕináší práve osudný zánik starého polského štátu. Dávný polský štát mél tu pŕednost pred starým státem českým, že mu byla dopŕána možnost rozvoje až do konce 18. století, kdežto štátu českému byla odňata již začátkem stôl. 17. Polský právni rád mohl se rozvíjeti na vlastních základech vývojových j ešte téméŕ o dve století déle než právni rád v zemích českých, kterému domáci právni prvky byly odnímány velmi brzy. Srovnáváme-li však osudy starého štátu českého a polského, j sou nám nápadný základní rozdíly: štát český byl pohlcen absolutistickými snahami Habsburkû a zmizel v novém územním útvaru, který byl umele vytvoŕen, téméŕ celý. Jen nepatrná část byla urvána Pruskem. Polsko stihl krutejší osud. Jeho telo bylo roztrháno mezi Rusko, Prusko a Rakousko a odtržené části pripojený po ruzných pokusech 19. století plné k právním oblastem nových štátu, ač i tu byly pomery velmi komplikované. Proto podmínky, za kterých pŕistoupilo se ku sjednocování právního rádu v obou našich slovanských státech, byly rozdílné. U nás byly pomery velmi jednoduché. Jde o sjednocení dvou právních rádu, a to proto jen, že pripojeno bylo území nové vy-8

﻿Dr. R. Rauscher: Polská Kodifikační Komise. tvorené zeme slovenské, která pred tím neexistovala. Ve štáte polském nej son tyto pomery tak prosté. Polsku byly vráceny časti puvodního štátu polského spojením částí ruzných státú s ruznými právními rády a proto právni pomery pred sjednocením právního rádu v Polsku jsou velmi komplikované a velmi složité. A o nich chceme se zde pŕedevším stručné zmĺniti. Ve starém státé polském žilo právo „soudní“, t. j. právo soukromé, trestní i procesní j ako právo obyčejové. Již béhem století 16. deji se pokusy o právni kodifikaci všech téchto právni ch norem. Deje se tak současné rovnéž s úpravou právního rádu ve státé českém, kde velká část právních predpisu shrnuta v t. zv. zemských zŕízeních v Čechách i na Moravë. V Polsku došlo velmi brzy ke kodifikování jen práva procesního v zákoníku t. zv. Formula processus z r. 1523. O kodifikaci ostatních predpisu právních, zvi. práva soukromého a trestního, dály se současné pozoruhodné pokusy. Výsledkem jich je t. zv. Correctura jurium z r. 1532, jež však nebyla snémem pŕijata a nebyla uzákonená. Stejný osud stihl i kodifikační pokusy, které svým datem a nékterým svým pojetím nejsou príliš vzdáleny již dobé moderní. Je to pŕedevším osnova zákoníka, který obsahuje právo občanské, trestní i procesní i sménečné, známá pod názvem Zbiór praw sadowych. Vypracována byla zvlášté za účasti Ondrej e Zamojského a vznikla na popud polského snému v letech 1776—1778. Osnova tato však snémem pŕijata nebyla a podie ustanovení art. VIII. ústavy tŕetího kvétna z r. 1791 pŕikročeno k vytvorení nové osnovy zákoníku práva občanského a trestního. Utvorená tu komise, která v letech 1791—1792 velmi pečlivé pracovala, aby vytvorila nové dílo zákonodárné „Codex praw cywilnych i kryminalnych“. Brala si vzorem prameny domáci, ale i zákoníky cizí mély jí sloužiti ku pomoci, aby vytvorila dílo maj ici základem pŕirozenou spravedlnost. K ukončení prací komise však nedošlo. Mezi tím r. 1772 délili se evropští koŕistníci o Polsko po prvé a r. 1793 a 1795 po druhé a po tretí. Délením ovšem Polsko úplné a trvalé nezahynulo. Roku 1807 vzkŕíseno bylo aspoň částečné v t. zv. knížectví Varšavském, které ovšem začalo žíti i svým životem právním a prijalo svuj vlastní právni rád. To se objevilo i r. 1815, kdy z knížectví Varšavského vzniklo t. zv. království kongresové a stopy tohoto zvláštního právního vývoje zustaly až do obnovení nového štátu Polského. Každý z koŕistníku zavádél do ukoŕisténé části Polska svuj právni rád, hledé tak co možná nejdále vzdáliti svoji koŕist od púvodní jednoty polského štátu. Pri vzniku štátu polského rozeznávaly se čtyŕi resp. pét právních ŕádú, které je nyní nutno zunifikovati a vytvoŕiti novou kodifikaci právni v Polsku: je to pŕedevším právni rád v t. zv. království kongresovém, v části rakouské, v části né-9

﻿Dr. R. Rauscher: mecké, v zemí ch východní ch, a k nim pristupuje i území pripojené z území býv. Uher. A v téchto ruzných právni ch ŕádech j sou opétné rozdíly jednotlivých oborech právních: jiné jsou v právu občanském, jiné v právu trestním; ruzní se proces trestní i proces civilní i konečné právo obchodní. Pokud j de o právo občanské. V království kongresovém je dosud v platnosti t. zv. zákoník Napoleonûv (Code Napoléon). Zaveden byl v knížectví Varšavském 27. ledna 1808 ve znéní z r. 1807 s platností od 1. kvetná 1808. Autentickým textem je dosud text francouzský. Tento zákon byl pak rozšíŕen na celé království kongresové po jeho vzniku. Doznal ovšem dosti zmeň, neboť nékteré jeho části byly zmenený, jiné byly vystŕídány zákony novými. Nahrazen byl titul XVIII. knihy III., který obsahoval predpisy o privilegiích a hypotekách, novými predpisy jednajícími o vlastnictví nemovitostí a o privilegiích a hypotekách r. 1818 a pak zákonem o privilegiích a hypotekách r. 1825. Na místo celé prvé knihy a pátého titulu tretí knihy vstoupil v platnost t. zv. Kodeks cywilny królestwa Polskiegó z 1. července 1825. Obsahem týkala se tato úprava jednak práv osob, práva manželského, jednak smlouvy pŕedsvatební, neboť predpisy o právu manželském v Code Napoléon nevyhovovaly právnímu vývoji v Polsku a zvlášté stanovisku katolického obyvatelstva polského. Po povstání listopadovém nahrazena byla část tohoto zákoníku království polského novými predpisy o manželském právu r. 1836. Je to částečné uskutečnéní snáh, které vznikly v Petrohradé a které sméŕovaly k tomu cíli, aby právo v království polském bylo unifikováno s právem ruským. Z této snahy práve vzniká také osnova celého zákoníku království polského, která se nese týmž duchem j ako zákon o právu manželském z r. 1836, která však zákonem se nestala. Kromé téchto zákonu vznikla ovšem ješté rada jiných, které ménily predpisy zákoníku Napoleonova, buď že výslovné tak bylo vysloveno nebo i mlčky. V části Polska, která pripadla k novému štátu polskému z býv. Rakousko-Uherska, je v platnosti dosud rakouský zákon z r. 1811 se všemi príslušnými zménami, které zákoník ten doplnily po pŕ. zménily do r. 1918. Na území pripojené k Polsku (část Spiše a Oravy) od býv. Uher rozšírená byla platnost zákoníku rakouského rozhodnutím vlády (Dz. Ust. z 14. ŕíjna 1922, č. 90, pol. 833), pri čemž ovšem nékteré obory, zvi. právo manželské, zákonné právo dëdické zústaly upravený právem uherským. v polské části pripojené k Prusku bylo zavedeno právo I némecké, obsažené v pruském Landrechtu (Allgemeines Landsrecht für die preussischen Staaten). Po krátké dobé prechodné, kdy část záboru pruského dostala se opétné ke knížectví Varšav-10

﻿Polská Kodifikační Komise. skému, po kterou zaveden zde byl Code Napoléon, platilo právo pruské v záboru némeckém až do r. 1900, kdy vystŕídáno bylo obecným občanským zákoníkem nemeckým, který zústává v platnosti v této Části nového štátu polského j esté dnes. Neobyčejné složité právni pomery, pokud jde o právni pomery práva soukromého, jsou ve východní ch částech Polska. části tyto byly pripojený k Polsku po delším prútahu zpúsobeném válečnými událostmi i mírovým jednáním. A stopy tohoto stavu nese i právni rád v t. z v. východní ch okrskových zemích, neboť zústaly zde nékteré právni normy, které vydávány byly od vlád okupačních s platností zákona a byly zachovány i po definitivním pripojení k Polsku. Základem právni ch pŕedpisú práva občanského v téchto zemích je právo ruské, které je obsaženo v občanském zákone z r. 1832 (Svod zákonov tom X. část 1.) a kromé toho rada dalších zákonu, která tento zákon doplňovala (predpisy ty byly uverejnený ve Svodu zákonú). Zákony tyto a zvi. občanský zákon ruský spočíval na starších právních názorech, které vývojové souvisely s nékterými právními prameny až ze 17. století. Je pŕirozeno, že již okupační úrady zavedly rúzné zmeny v tento právni rád, zvi. na pŕ. uzákonení nového práva hypotekárního r. 1919, které je velmi podobno hypotekárnímu právu polskému. I v právu trestním jeví se podobný vývoj j ako v právu občanském. Ve starém štáte polském není provedena kodifikace ani práva trestního. Jednotlivé zákony i právo obyčejové, které se prakticky objevovaly v soudních rozsudcích, obsahují radu právních pŕedpisú trestnéprávních, ale k sestavení téchto pŕedpisú v jednotný celek nedošlo. Po rozdélení Polska tŕemi cizími mocnostmi vyvíjí se i právo trestní v každém záboru zvlášť. V království kongresovém déje se tak pod vlivem zákonodárství francouzského, které ustupuje pozdéji ponenáhlu vlivúm práva ruského. R. 1818 byl zde vydán Kodeks Karzacy a r. 1847 Kodeks kar glównych i poprawczych, který se již velmi blížil zákonodárství ruskému, účelu sblížiti zákonodárství v království kongresovém a v Rusku bylo dosaženo zavedením ruských trestních zákonú i v Kongresovce r. 1876. V záboru rakouském byl zaveden r. 1852 trestní zákon rakouský a v záboru némeckém r. 1871 trestní zákon némecký. Ve chvíli, kdy vzniklo nové Polsko, byla však právni situace v oboru trestního práva ješté komplikované j ší tím, že v dobé némecké okupace byl v obsazené části býv. království kongresového zaveden ruský trestní zákon z r. 1903, a to omylem. V Rusku r. 1903 dohotoven byl sice nový trestní zákon, který budován byl na moderné j ších zásadách trestnéprávních, avšak uzákonén byl pouze z malé části. Némci obsadivše býv. král. kongresové a části Ruska domnívali se, že je zákoník z r. 1903 v plné plat-

﻿Dr. R. Rauscher: nosti a uplatnili ho tudíž plnë ve svém okupačním zákonodárství. Když vznikla polská ríše, zustal tento zákoník již v platnosti s príslušnými zmenami j ako nej moderné j ší trestní zákoník mezi ruznými právními rády polskými. Proces civilní a trestní sledoval vývoj práva materiálního. V Kongresovce byl z počátku založen na právních pŕedpisech francouzských a vystŕídán byl r. 1876 t. zv. zákony čara Alexandra II., jež zavedly ŕízení civilní i trestní, jež se približovalo plné organisací soudnictví ruskému. Predpisy formálního práva ruského, jež pocházelo z r. 1864, bylo ovšem nutno doplniti radou dodatečných predpisu, jež vyrovnávaly rozpory s právem materiálným. Predpisy tyto byly v platnosti až do r. 1915. Od toho roku ješté za okupace ústrední ch mocností zorganisováno bylo soudnictví polské, které začalo tvoŕiti radu nových predpisu v novém duchu polském. V záboru némeckém a rakouském byly zavedený predpisy i formálního práva téchto štátu. V oboru práva obchodního je nynéjší stav analogický. V Kongresovce byl pŕijat od r. 1809 obchodní zákon francouzský, který zde zustal v platnosti. Ruský sménečný zákon z r. 1902 nemél platnosti v kongresovém zákonodárství kromë art. 82—84 o mezinárodním právu sménečném. V némeckém záboru platil obchodní zákon némecký z r. 1897 s príslušnými zmenami a v části rakouské obchodní zákon rakouský z r. 1862. Je pŕirozeno, že za téchto podmínek nastal v novém státé polském právni stav velmi zmätený, neboť byly tu príklady právních ustanovení, které byly v jedné části Polská dovolený a naŕizovány, v jiné části pŕímo zakazovány a trestány. Bylo tomu tak nej en v právu občanském, na pŕ. v právu manželském, nýbrž i v právu trestním. Ztížena tu byla nej en práce soudú, nýbrž jiných úradu a styk právni byl velmi nej istý. Bylo to jen výsledkem snáh mocností, které Polsko roztrhaly, aby vzdálily od sebe právni oblast obsazených části co možná nejdále, aby jednotné télo polského štátu nebylo možno vzkŕísit. Stav tento ztéžován byl i tím, že ve všech oborech právních vydáno v jednotlivých částech Polská množství špeciálni ch zákonu doplňujících, opravujících nebo ménících dosavadní predpisy zákoníku, čímž ovšem naprosto nebylo pŕispéno ani pŕehlednosti ani jednotnosti dosavadního rádu právního. Praktickému právníku není ani možno zvládnouti všechna ustanovení právni ze všech právních oboru polských. Není treba ani upozorňovali, že i v Československu i v Jugoslavii vznikly právni poméry analogické j ako v Polsku. Príčiny byly téméŕ tytéž : historický vývoj a vznik nových štátu po svétové válce. Bylo by možno uvádéti rozdíly, které se tu vyskytují, jak bylo na pŕ. uvedeno srovnáním Polská s československem, ale jisté nalezlo by se analógií vice. Jest proto velmi dôležito, 12

﻿Polská Kodifikační Komise. abychom my v našem štáte, kde unifikace jest pomerné velmi jednoduchou, poznali podmínky právni unifikace štátu, kde práve unifikace je velmi složitou. Jde tu pŕedevším o poznání metód prací a organisace, kterými se k právni unifikaci sméŕuje. že toto srovnání pŕináší užitek nej en teoretický pro štúdium srovnávací, nýbrž i praktický pro unifikaci vlastní, je j isto. Po obnové polského štátu muselo býti první starostí upraviti jednotné veškeren právni rád v celém štáte. Veškery dosavadní právni rády polské byly však polskému právnictvu i polské verejnosti nesympatické. Polská společnost mêla vuči nim vnitŕní odpor, neboť vidéla v nich zbytky cizácké nadvlády nad jednotlivými částmi Polska a spatŕovala v nich jen zákony vnucené. žádný z nich nemohl se státi podkladem nové zákonodárné práce a právé proto nemohlo býti postupováno také cestou unifikace dosavadních platných rádu právních. Bylo to patrno i z toho, že polský snëm primo odmítl pŕijmouti trestní zákon ruský, který se mél státi všeobecné platným trestním zákoníkem ruským, ač to byl zákoník mezi zákony platnými v Polsku ne j modernejší. A j ako v trestním právu, tak i v ostatní ch právních oborech projevil se tento živelní odpor. Pro toto mínéní je j isté charakteristickým, že i pozdéji, kdy byla již patrna obtížnost a zdlouhavost nové kodifikace na zcela nových základech, pŕece jen setrváno na podniknuté cesté. Když r. 1924 začaly se ozývati na pŕ. hlasy, aby v ŕízení civilním byl zaveden zákon platný v býv. záboru rakouském, pŕece setrváno pri dosavadních snahách vytvoŕiti právo zcela nové — nové právo polské. Zvolený cíl vytvoŕiti zcela nový právni rád v Polsku pŕedpokládal ovšem trvalou a ponenáhlou práci, která musela býti rozpočtena na radu let proto, že tvoŕeno tu právo nové v ŕadé právních oboru najednou. Pŕedpokládala se tu vzájemná spolupráce na všech nové tvorených oborech právních. Pomýšlelo-li se na vytvorení úplné nových právních norem a na kodifikování nového práva, bylo ovšem také nutno určiti bezpečné zpúsob, jakým by bylo možno k této kodifikaci dospéti. A právé proto vytvorená byla Polská Kodifikační Komise (Komisja Kodyfikacyjna Rzeczypospolitej Polskiej). Stalo se tak zákonem z 3. června 1919 (Dz. Praw z 6. června 1919, č. 44, pol. 315). Polská Kodifikační Komise vznikla tudíž v dobé, kdy ješté zúrila válečná víchrice v Polsku. Je pŕíznačno pro současné snahy polského snému, že staral se o úpravu vnitŕního rádu v Polsku. Snad by bylo možno tvrditi, že i Kodifikační Komise je výrazem zachování staré slavné tradice polské. Neboť, byť jen s velkou opatrností, mohla by se srovnávati s kodifikačními komisemi 18. století, kdy byly tyto komise povéŕovány podobnými úkoly. Snad by bylo možno i ŕíci, že sám vznik nové sou-13

﻿Dr. R. Rauscher: časné komise je odleskem ustanovení Konstituce 3. kvetná, která je všem polským srdcím drahou. I r. 1791 projevila se stej ne žhavé touha po občanském a trestním zákoníku polském jako po obnovení nového polského štátu ve snemu ústavodárném. Polsko pri zŕizování Polské Kodifikační Komise j iste pŕineslo mnoho originálního, nesledujíc vzory cizí. Nevytvorilo zvláštního unifikačního ministerstva s nákladným aparátem úŕednickým, nýbrž dalo pŕednost sboru zcela svéráznému, jehož právni postavení bylo opfeno ustanovením zákona. Jistë Kodifikační Komise musela si tvoŕiti novou tradici, jak patrno jest z její desítileté činnosti. A pràvë proto také jest její prvé desetiletí velmi duležitým obdobím pro poznání její právni povahy i její činnosti. Zákon zakládající Kodifikační Komisi je velmi stručný. Obsahuje jen osm článku, v nichž vytčeno je: založení Komise, její úkol, právni pomër její k ministerstvu spravedlnosti a ke sborum zákonodárným, její složení, pri čemž je jen stručné dotčena její organisace, která ponechána je vnitŕnímu jednacímu rádu. Je zajímavo, že Kodifikační Komise vznikla jednomyslným usnesením polského snëmu, aniž by bylo namítnuto, že by Kodifikační Komise byla institucí, která by vsahala v práva demokratického parlamentu. Naopak, Kodifikační Komise Polská vznikla z plné shody, že je nutná pomoc odborníku zákonodárnému sboru volenému podie demokratických zásad. Kodifikační komise podie uvedeného zákona je sborem právníku vëdcû a právníku odborníku. Je nadána autonómií jak pokud j de o její činnost, tak také pokud j de o její vnitŕní organisaci. Touto autonómií mëlo býti nové velké dílo zákonodárné uchránéno od všech politických vlivu, které by mohly škodlivé pusobiti. Kodifikační Komise nebyla zŕízena jako pouhá ministerská komise ministerstva spravedlnosti, která by byla plné pod vlivem tohoto ministerstva, nýbrž jako samostatný sbor, který pracuje samostatné, je ovšem ve stálém styku s ministerstvem spravedlnosti. Ministr je zastoupen v Komisi svým delegátem a muže se účastniti osobné jak valného shromáždéní Kodifikační Komise, tak i schuzí jejích odboru a podkomisí. Aby tento styk byl utužen, byli zŕízeni pozdëji tri špeciálni delegáti ministerští pro právo občanské a obchodní, pro civilní ŕízení a pro právo a ŕízení trestní. Není ovšem prekážky, aby ministerstvo samo nesestavovalo si své komise ve svém odboru zákonodárném. Není prekážky, aby tento odbor sám také neprojevoval iniciatívu v kodifikování určitých právních predpisu. Béhem desítiletí trvání Kodifikační Komise objevily se naopak príklady součinnosti Kodifikační Komise s komisi ministerskou. Ponévadž není však presných ustanovení zákonných, jak ŕešiti je pomér mezi Komisi Kodifikační a mezi komisemi minister-14

﻿Polská Kodifikační Komise. skými, mohou vznikati ovšem i spory, jak ukazuje rovnéž príklad z prvého období činnosti Kodifikační Komise. Pŕíkladem toho, jak mohou vedie sebe pracovati jednak príslušný odbor Kodifikační Komise, jednak ministerská komise zŕízená s týmiž cíly, je jednání o osnove práva akciového. O této osnove pracoval totiž nej en príslušný odbor Kodifikační Komise, nýbrž i komise zŕízená pri ministerstvu prûmyslu a obchodu. Každý tento sbor vypracoval svúj návrh, pak oba konaly společnou schúzi, když již dŕíve byly vypracované návrhy vzájemné členum obou sboru poslány. Zpusob takového projednání osnovy byl jen na prospéch pŕípravé osnovy, neboť dva rozdílné názory, vzniklé z rozdílných hledisek, prvého pŕevážné védeckého, druhého pŕevážné praktického, se vyrovnaly v dílo plné harmonické. Ovšem, že vláda resp. ministerstva nejsou vázány jen na práce Kodifikační Komise v prípravách zákonodárných prací, které Kodifikační Komise ve svých odborech podniká. Je ovšem jisté treba vzíti zŕetel k tomu, že zákon, který povolal Kodifikační Komisi v život, určil, aby Kodifikační Komise pripravila radu osnov z určitých oború v zákoné výslovné uvedených. A pravé v téchto oborech mohlo dojíti ke stretu mezi prací Kodifikační Komise a mezi činností ministerstev. Zjev ten obje vil se v prípravách k zákonu hornímu. Komise Kodifikační dala podnét k tomu, aby zákon horní byl jednotné pŕipraven pro celý štát polský. Ministerstvo obchodu a prûmyslu vypracovalo však osnovu samo a pak pominuvši Kodifikační Komisi jako celek rozeslalo j i jednotlivým členum Komise se žádostí o dobrozdání. Dúsledek toho byl, že Kodifikační Komise se usnesla právé proto, že pŕedmét náležel v úkol Kodifikační Komise, že nevydá žádného dobrozdání o osnovách horního práva již vypracovaných. Protože pak Komise sdružuje v sobé téméŕ všechny a jisté nejlepší sily odborné, je jisté usnesení toto právé z tohoto duvodu pozoruhodné. Polská Kodifikační Komise mínéna je také jako pomocný sbor sboru zákonodárných. Neboť osnovy, které vypracuje, pŕedkládány jsou ministrem spravedlnosti zákonodárným sborum, jejím právním výborum. Témto výborum jak podie ustanovení zákona, tak i podie vyvinuvší se prakse referováno je každoročné o činnosti Kodifikační Komise, čímž ovšem, jak bude ješté uvedeno, vyvíjí se mezi nimi úzký styk. Právni postavení Kodifikační Komise, pokud se týče prípravy osnov, vuči sborum zákonodárným i vuči ministerstvu v zákoné upraveno není, neboť osnovy pripravené Komisi mohou býti vládou libovolnë mënëny a doplňovány a teprve pak predložený parlamentu, který je muže rovnéž libovolnë méniti. Komise odpovídá jen za svúj elaborát. Úkol Komise byl vytčen zákonem zŕizovacím. Pŕedevším 15

﻿Dr. R. Rauscher: mêla Komise pripravovali osnovy jednotného zákonodárství pro všechny části Polska v oboru práva občanského a trestního. Kromé toho mohla jí býti usnesením snemu nebo podie dohody s ministerstvem spravedlnosti s verená príprava osnov i z j iných právních oboru. Není sporu o tom, a bylo na to ihned upozorňováno, že tkvela v tomto druhém úkolu jistá prekážka plnení úkolu prvého. Neboť tímto úkolem mohla býti Komise odvádéna od dokonalého plnení úkolu prvého a svého hlavního poslání. Skutečné Kodifikační komise snažila se soustrediti veškery sily na dva právni obory na zákon občanský a na zákon trestní. Nedlouho po zahájení prací Kodifikační Komise byl dán podnet, aby úkoly Komise se rozšíŕily i na prípravu osnov v oboru práva správního. Ale podnet tento byl zamítnut samou Komisi, neboť pociťována právé potreba pracovali jen na kodifikování práva občanského a trestního. Ješté jednou béhem prací Kodifikační Komise vyskytla se potreba úŕedního výkladu zakládacího zákona Kodifikační Komise r. 1921. V práce Komise náleží nejen kodifikace práva materiálního, občanského a trestního, nýbrž i formálního práva z téchto oboru. K nim druží se i kodifikace práva obchodního. Usneseno tu také, že ustanovení zákona jest vyložiti tak, že Kodifikační Komisi náleží i zpracování osnov jednotlivých zákonú speciálních, které se stanou součástí kodifikací práva občanského a trestního. Z prací Komise jest vyloučena príprava zákonú, které nejsou určený pro celé Polsko, nýbrž jen pro jednotlivé jeho části. Duvodem k tomuto rozhodnutí opétné bylo, aby zpracování velkolepých celkových kodifikací polských nebylo brzdéno prípravou zákonú jen prechodných. Dlužno tu poznamenali, že z úkolu, které byly Komisi sveŕeny a zvlášté ze souvislosti kodifikovali celek i části práva občanského a trestního znovu a najednou, plynula obtížnost prací Komise. Je pŕirozeno, že Komise musela konati dlouhé práce prípravné, než dospéla ke štádiu zpracovávání celku. Je také pochopitelno, že béhem prací Kodifikační Komise vyskytly se hlasy se strany vlády, která chtéla rýchle a jednotné upraví ti právni rád v Polsku, aby práce Kodifikační Komise byly uspíšeny. Ovšem, že i na strané Kodifikační Komise byla táž snaha a jen obtížnost prací jejích zpúsobila, že nebylo možno tyto snahy rýchle splniti. Je zajímavo, že na druhé strané ozvaly se i hlasy téch, kteŕí vidéli sice obtížnost prací Komise, ale právé proto chtéli prozatím upustiti od velkých kodifikací, zdurazňujíce, že Polsko má jiné neobyčejné obtížné úkoly v prvém období svého trvání. Teoretickou i praktickou otázkou, která váže se na vytčení úkolu Kodifikační Komise, jest, zda Komise jest institucí trvalou, nebo zda po splnéní svých úkolu zanikne. V zákoné není 16

﻿Polská Kodifikační Komise. žádného ustanovení o tom. Podie art. 2. bod a) tohoto zákona by se zdálo, že Kodifikační Komise určená byla pouze za účelem určite špecifikovaným, naopak bod b) téhož art. by mohl posloužiti výkladu, že Kodifikační Komisi muže býti svéŕována príprava i jiných zákonu a že tudíž Kodifikační Komise by mohla míti význam i po splnení svých príprav z práva občanského a trestního, na pŕ. pro unifikaci zákonu správních. Pro toto mínéní posloužila by i dlouholetá prakse Kodifikační Komise i pevne vybudovaná její organisace. Kodifikační Komise nadána je, jakuvedeno, ve svých pracích plnou autonómií, určujíc si postup svých prací sama a ustanovuje také, které části svých prací maj í býti hotový dŕíve či pozdéji. Autonómni postavení Polské Kodifikační Komise patrno jest i z okolnosti, že Komise má své zvláštni prostŕedky finanční a svuj zvláštni rozpočet, který zŕizuje Komisi ministr spravedlnosti v souhlase š presidentem Komise. Rozpočet tento vzťahuje se na veškery potreby Komise osobní i materiálni. V osobních potrebách jsou zahrnutý náklady na zŕízence a úŕednictvo Komise i náhrady, jež se dostávají členum Komise. Ve vecných potrebách zahrnúť je zvlášté tisk publikací a tiskú Kodifikační Komise. Zákon stanovil dále i složení Komise. V čele Komise stojí president a tri vicepresidenti. Komise skládá se dále ze 40 členu, počet tento liení však stanoven výlučné, neboť na návrh presidenta Komise mohou býti jmenováni další členové nad tento počet. Presidenta Komise a vicepresidenty jmenuje president štátu v dohodé se snépolského podie návrhu ministra spravedlnosti movním maršálkem. Týmž zpusobem bylo jmenováno prvých čtyŕicet členu. Další členové jsou jmenováni presidentem republiky na návrh présidia Komise a doplňuje se tudíž Komise opétné autonomné. Prvé jmenováni členu stalo se 22. srpna 1919, a to je tudíž den, kdy Komise zahájila svou činnosť. Zahajovací zasedání konalo se slávnostné dne 10. listopadu 1919. Prvým pŕedsedou Komise stal se prof. Dr. Frant. Ksavery Fierich z Krakova. Bylo skutečným štéstím, že Komise pro počáteční doby nalezla muže, který s obdivuhodnou láskou vénoval se plné kodifikační práci v Komisi. Nebylo žádného návrhu, který by nebyl prošel úvahami prof. Fiericha, a rada iniciatívni ch návrhu upravuj ících organisaci Komise pochází primo od neho. Plných devét let vénoval se témto pracím. Uprostred nich zesnul, 8. záŕí 1928, zanechávaj e odkážem Komisi nej en výsledky své práce organisační, nýbrž i osnovu nového civilního ŕízení soudního téméŕ hotovou, na níž nejvétší podíl mél sám. Po jeho smrti nebyl dosud nový president jmenován. Funkci presidentskou vykoná-

﻿Dr. R. Rauscher: va j í nyní podie usnesení présidia tri vicepresidenti kolektívne. Členy Komise Kodifikační byli jmenováni jednak universitní profesori a docenti polských universit, jednak vynikající praktikové právni, advokáti, soudcové a notári. Byl to výber čtyŕiceti osob nej slávnejších jmen, která právni veda polská mêla. Osobnosti tyto samy zaručovaly úspech práce, která byla j im ukládána. Neboť nebyli to jen vedci, kteŕí znají vedu často vzdálenou praktického života, nýbrž i praktikové, kteŕí pociťovali všechny žhavé potreby současného života. A touto harmónií vedy a prakse mél býti vytvoŕen základ pro nový právni rád v Polsku. Dúležito jest, že mezi členy Komise jsou poslanci a senátori, kteŕí zprostŕedkují styk se sbory zákonodárnými. Jak vidno také ze jmen členu, byl vzat zŕetel pri jmenováni k tomu, aby byli jmenováni členové ze všech tri části Polska, aby v jejich osobách bylo zaručeno účastenství ruzných právních názorú ze všech tri záború polských. Složení Komise ze jmenovaných členu naprosto nevylučuje spolupráce právníku stojících mimo Komisi. Naopak, Komise Kodifikační neopomíjí i tiskem obraceti se na všechny právníky polské, aby j í posílali své návrhy a poznámky a pŕipouští spolučinnost nečlenu i jiným zpusobem. Neboť i v jednacím rádu Komise se pŕipouští, aby byli zváni právníci-odborníci a nečlenové do schúzí odború z podnetu odboru neb jen jeho pŕedsedy (J. ŕ. art. 5, § 3). Béhem desítiletí ménily se osoby v Komisi buď tím, že vzdaly se svého členství, buď tím, že rada členu zemŕela. A tu práve bylo treba doplňování Komise novými silami se zŕetelem k oborum, v nichž nastaly ztráty. V desíti letech vymenila se asi čtvrtina členu, pri čemž počet celkový zustal nezménén. Komise podie svého zakládacího zákona byla zmocnená dáti si také jednací rád, spadající v autonómii Komise. Rád tento mél obsahovati zpúsob porád a jiné vnitŕní zaŕízení Komise. Prvý jednací rád schválen byl valným shromáždéním Komise již 13. listopadu 1919. Jednací rád tento byl dosti jednoduchým. Podie ného utvoŕily se v Komisi pŕedevším dva odbory, odbor práva občanského a odbor práva trestního. Odbor práva občanského byl neobyčejné početným, neboť Čítal téméŕ tŕikráte tolik členu než odbor druhý. Odbory mély možnost vytvoŕiti si své sekce, které mély rovnéž právo dáti si své jednací rády. Složení odboru stanovilo valné shromáždéní Komise na návrhy členu. Právé tak dálo se v odboru s utvorením sekcí. V kompetenci valného shromáždení, které se zpravidla konalo dvakráte do roka, náleželo tvorení odború, schvalování jednacího rádu, vnitŕního zŕízení a zpúsobu porád celé Komise, volba sekretáŕe, porady o všeobecném plánu prací Komise, schválení zpráv odború, 18

﻿Polská Kodifikační Komise. potvrzení osnov vypracovaných od odboru, schválení rozpočtu a vyúčtování. Vlastní práce rozdelený byly tudíž do sekcí a do odboru, pri čemž bylo stanoveno, že návrh prijatý v sekci pŕedkládá se ku schválení odboru a ten ho pŕedkládá valnému shromáždéní celé Komise. Jisto jest, že pôvodné individuálni práce v K. K. byla neobyčejné ztížena. Nej ostrej i charakterisoval tuto povahu jednacího rádu Komise prof. Makarewicz v odboru trestního práva, který prehlásil, že osobní práce kodifikační je primo vyloučena. A proto ovšem musely si odbory upravovati postup svých prací zcela zvláštním zpusobem. Pŕíkladem môže býti právé odbor trestního práva hmotného, kde vypracován byl nej prvé dotazník. Na otázky jeho vypracovali členové odpovédi, o kterých se odbor radil a rozhodoval o nich vétšinou hlasu. Na podkladé takto shromáždéné látky byl teprve vypracován návrh, o kterém se rovnéž vétšinou hlasu usnášela sekce odboru, pak odbor a pak teprve valné shromáždéní Komise. Stejný postup zaŕídil si z počátku i odbor civilního ŕízení. Tím ovšem docilováno bylo neobyčejné hojné výmeny názoru, ale postup prací pŕece jen trpél zdĺouhavostí a velmi obtížno bylo ruzné názory s jednotí ti v usnesení, které by vyhovovalo celosti díla. Jednací rád tento ustanovil ješté kompetenci présidia Komise, obsahoval určení náhrady členum Komise za vykonané práce, jakož i jejich jiné výhody a zpusob porád valného shromáždéní Komise. Složení Komise z členu z rôzných častí Polská pŕimélo také pôvodné Komisi, aby si zŕídila jednak hlavní kancelár ve Varšavé, jednak vedie j ší kanceláŕe v Krakové, ve Lvové a v Poznani, pri čemž krakovská kancelár byla kancelári presidenta Komise. Za velmi krátkou dobu, když Komise rozvinula své práce, bylo zŕejmo, že jednací rád tento nestačí zvlášté se zŕetelem ke styku mezi jednotlivými sekcemi a odbory. Byly to práce v odboru občanskoprávním, které svými obtížemi nutily ke zménám v organisaci Komise. Objevilo se, že jednání Komise brzdilo práce její, neboť ke schvalování sekce, odboru a valného shromáždéní pŕedkládán ne pouze hotový elaborát osnovy, nýbrž i usnesení hlavní ch zásad celé neb jen jednotlivé části určité osnovy. A proto ovšem již 5. prosince 1921 byl schválen nový jednací rád Komise. Ŕád tento propracovával teprve jednotlivé otázky, jež se pri pracích Komise vyskytly, a podrobné určoval nej en vnitŕní zŕízení její, nýbrž upravoval i její porady a její práce. Ale ani tento jednací ŕád nebyl definitivním. Béhem prací Kodifikační Komise vyskytly se pochybnosti i o zakládacím zákoné a zvolená proto i podkomise, která uvažovala o zméné jeho. Bylo vysloveno však pŕesvédčení, že zákonná ustanovení zcela vyhovuj í a že Ize provésti úpravu činnosti Kodifikační Komise 19

﻿Dr. R. Rauscher: jen úpravou jednacího rádu. Byl proto upraven jednací rád definitívni 14. prosince 1924, který je nyní v platnosti od 20. ledna 1925. Príčiny, které vedly ke zmenám jednacího rádu Komise, tkvély ovšem v okolnostech, které se vyskytly béhem jejích prací. Bylo ŕečeno již, že stŕedem porád Komise byla valná shromáždéní její nebo jejích celých odború za tím účelem, aby 44 členu po prípade 20 členu z rúzných části polského štátu mohlo uplatniti své názory a zkušenosti, které plynuly z rúzných právních rádu v jednotlivých částech Polska. Hromadné porady Komise mohly pŕinášeti užitek jen po tu dobu, dokud Komise se radila o obecných zásadách nových kodifikací, jakmile však dospela k poradám speciálním o jednotlivých částech zákoníku, po pŕ. o jednotlivých ustanovení ch, pak ovšem bylo jasno, že porady v plenu Komise i odború jsou spíše na škodu jednání, jež bylo zbytečné debatami protahováno. A proto v jednacích ŕádech Komise hledéno k soustŕedéní prací do menších sború osob a k zindividualisování práce. Bylo snahou, aby odbory Kodifikační Komise stály se jen kontrolujícími orgány a aby kodibyly fikační práce soustŕedila se do prípravných komisí, které složeny z malého počtu osob, tŕí až péti referentú. Právé práce refev odboru občanskoprávním vedia k tomu, že jednotlivým rentúm bylo svéŕeno vypracovati referáty o určitých skupinách právních pŕedpisú nebo jen o určitých právních ústavech. Podie tohoto definitiního jednacího rádu délí se Komise na pét odború: práva občanského, procesu civilního, práva obchodního, práva trestního a procesu trestního (art. 1, § 1). Upušténo bylo tudíž od rozdélení v odbory a v sekce, neboť dŕívéjší sekce povýšený v odbory. Dlužno ovšem podotknouti, že odbor trestjiž své práce a zastavil tudíž další ního procesu ukončil nyní svou činnosť. Odbory tyto mohou tvoŕiti špeciálni podkomise nebo místní sdružení členú (kola). Vedie pravidelných odború a jich podkomisí mohou býti zŕizovány špeciálni podkomise s určitým posláním. Tvorí je valné shromáždéní Komise nebo Komitét pro organisaci prací Komise (art. 1, §§ 2, 3). Místní sdružení odboru (kola) tvorila se podie veľkých mést polských (v Krakové, ve Varšavé, ve Lvové a v Poznani), aby j im byla svéŕována a rozdélována práce, která se v jednotlivých odborech konala. Komise Kodifikační má své orgány, které maj í také kompetenci vytčenu v jednacím rádu. V čele Komise jest présidium, které podie složení délí se na présidium užší nebo širší, pŕistoupí-li k presidentovi a k vicepresidentúm rovnéž i generálni sekretár, jeho zástupci a predseda redakční komise (art. 11, § 2). Dúležitým orgánem Komise jest generálni sekretár. O vybudování tohoto orgánu zasloužil se prof. Dr. Stanislav Rappa-20

﻿Polská Kodifikační Komise. port. Prvým sekretárom Komise byl Dr. Alex. Mogilnicki, který byl pro celou Komisi sekretáŕem jediným. Prof. Rappaport ihned, jakmile stal se členem Kodifikační Komise, usiloval o úpravu kompetence sekretariátu, zvlášté o to, aby správni veci byly v Komisi oddelený od vecí kodifikačních. Proto byl z počátku zŕízen zvláštni sekretariát vecí správních Komise a jeho ŕízením povéŕen prof. Rappaport, který se pak ujal plné ŕízení generálního sekretariátu r. 1923, když Dr. Mogilnicki se plne oddal práci na osnove trestního ŕízení. Na návrh prof. Rappaporta byl sekretariát organisován hierarchicky tak, že v čele stál generálni sekretár, jemuž po boku byli dva sekretári, kteŕí byli zároveň sekretári obou odboru Komise občanského a trestního, na néž se Komise pûvodnë délila. Podie nynéjšího jednacího rádu vedie generálního sekretáŕe volí se ješté dva jeho zástupci (art. 12, § 2). Volbu generálního sekretáŕe a jeho zástupcu vykonává valné shromáždéní Komise po pŕ. širší predsedníctvo její (art. 8, § 2 a). Komise je rovnéž Velmi duležitým orgánem Kodifikační „Komitét pro organisaci prací Kodifikační Komise“ (Komitét Organizacji Prac). Komitét tento vyvinul se také ponenáhlu, a to z potŕeb samé Komise. Vznikl r. 1921 z toho dúvodu, že práce Kodifikační Komise se rozšiŕovaly a vyžadovaly orgánu, který by bdël nad jednotnou linií prací všech odboru a sekcí a ŕídil plánovité veškery práce v Komisi (art. 6, § 1). Komitét pro organisaci prací Komise skládá se z presidenta Komise jako pŕedsedy, tŕí vicepresidentu, generálního sekretáŕe, který je zde sekretáŕem referentem, dvou zástupcú generálního sekretáŕe, kteŕí jsou redaktory protokolu, dále pŕedsedy redakční podkomise širšího présidia, péti predsedu odboru, po pŕ. jich zástupcú. K témto osobám pristupuj í ješté dva členové Kodifikační Komise, kteŕí vybráni jsou z členú Komise na valném shromáždéní jejím, a pak z členú Komise, kteŕí jsou zároveň členy sború zákonodárných. K tomuto sboru náležejí ješté stáli referenti a nejvýše dva korreferenti určení príslušným odborem, po pŕ. Komitétem pro organisaci prací zŕetelem k vétším celkúm kodifikovaných oborû. Tito členové posledné uvedení maj í rozhodující hlas, ale jen v téch otázkách, jež náležejí do oboru, v némž jsou referenty, po pŕ. korreferenty (art. 6, § 2). Komitét pro organisaci prací podává zpravidla jen dobrá zdání, v pŕípadech však vytknutých v jednacím rádu (art. 8, § 3, art. 31 a 32) zastupuje valné shromáždéní Komise a pŕirozené pak má právo usnášeti se hlasem rozhodujícím (art. 6, § 3). Komitét tento právé proto, že skládá se z malého počtu členú, jest vhodné j ším sborem pro práce kodifikační pro redakci špeciálni ch ustanovení. Komitét pro organisaci prací fakticky také nastoupil na 21

﻿Dr. R. Rauscher: místo valného shromáždéní Kodifikační Komise, neboť poslední valné shromáždéní konalo se v dubnu r. 1923. Komitét je mínén jako kontrolní orgán referentu poverovaných v jednotlivých odborech Komise individuálni prací kodifikační, neboť v ném projednávají se sporné otázky, jež byly predložený buď príslušnými referenty nebo presidentem Komise po pŕ. zastupujících ho vicepresidentu. Analogicky, jak bude j ešte uvedeno, s postavením Komitétu upravená i práce v jednotlivých odborech samých, takže práce v Komisi plné byla zindividualisována a projednávání v plenu ať odboru nebo širšího pléna omezeno jen na ŕešení speciálních sporných otázek. Vedie téchto orgánu jest ovšem i valné shomáždéní Komise, které novým jednacím ŕádem zachováno, ale značné omezeno. Valné shromáždéní koná se zpravidla ve Varšavé v dobé, která je označená presidentem za jeho pŕedsednictví, po pŕ. za pŕedsednictví vicepresidenta. Valné shromáždéní muže býti svoláno i do jiného místa, dá-li k tomu souhlas širší présidium Komise. Shromáždéní svolává president Komise (art. 7, § 1). Musí je svolati, požádá-li o to Komitét pro organisaci prací nebo 20 členu Komise, pri čemž vyžaduje se ovšem uvedení dûvodû (art. 7, § 2). Kompetence valného shromáždéní Komise uvedená je v jednacím rádu jednak všeobecné, jednak jsou zde vytčeny pŕedméty, v nichž konkuruje valné shromáždéní s širším pŕedsednictvem, po pŕ. s Komitétem pro organisaci prací (art. 8). Všeobecné náleží do kompetence valného shromáždéní Komise rozhodování v záležitostech, které byly naň vznesený rozhodnutím širšího présidia Komise, Komitétem pro organisaci prací nebo též i podie návrhu nejméné dvaceti členu Komise. Valné shromáždéní Komise konkuruje s širším pŕedsednictvem v téchto bodech : obéma muže býti vykonána volba generálního sekretáŕe a jeho zástupcú, pŕedsedy redakční podkomise širšího présidia a dvou členu náležejících do komitétu pro organisaci prací. Oba tyto orgány mohou také schvalovati zprávy rozpočtové (art. 8, § 2). širší présidium obstarává tyto záležitosti jen v pŕípadé nutné potreby (art. 11, § 6) na návrh presidenta nebo generálního sekretáŕe. Jeho usnesení v téchto záležitostech mušej í býti predložená nejbližšímu valnému shromáždéní ke schválení. V kompetenci valného shromáždéní po pŕ. Komitétu pro organisaci prací náleží: porady o všeobecném plánu prací Komise, potvrzování osnov, které byly prijatý v jednotlivých odboréch, tvorení odboru Komise, tvorení podkomisí, které by mély špecifikovaný účel, schvalování jednacího rádu celé Komise, dále schvalování jednotlivých zaŕízení Komise, porád i jejích prací a konečné pŕijímání zpráv presidenta Komise, generálního sekre-22

﻿Polská Kodifikační Komise. táŕe, Komitétu pro organisaci prací, odboru a podkomisí (art. 8, § 3). Kompetence presidenta Komise určená je jednak samým zákonem o zŕízení Kodifikační Komise, jednak jednacím ŕádem, špeciálne i všeobecné (art. 10). Neboť je určeno, že president Komise vyŕizuje i všechny béžné správni véci a je zmocnén obstarati i všechny pilné záležitosti v mezidobí, kdy se schuze širšího predsedníctva nekonaj í. President po pŕ. vicepresident zahajuje a ukončuje schuze Komise po pŕ. Komitétu pro organisaci prací, ŕídí porady, pŕedkládá návrhy ke hlasování a zjišťuje výsledky hlasování (art. 16). širší i užší présidium je svoláváno presidentem Komise a koná schuzi zpravidla ve Varšavé. Pri schûzi présidia užšího je treba prítomnosti tŕí, širšího čtyŕ jejich členu. Présidium užší zabývá se určováním kandidatúr na uprázdnéná místa členu Kodifikační Komise (art. 11, §§ 3—5). V kompetenci širšího présidia náleží zvlášté podávání zpráv o činnosti Komise zákonodárným sborûm a duležitéjší véci správni, které nenáležejí do kompetence Komitétu pro organisaci prací (art. 11, § 1). Generálni sekretár ŕídí hlavní kancelár Komise ve Varšavé, jakož i informační kancelár tiskovou Komise rovnéž ve Varšavé. Má na starosti véci rozpočtové i účetní, redakci zpráv z činnosti Komise a konečné bdí nad veškerými tiský Komise (art. 12, § 1). Jeho zástupci jsou členové generálního sekretariátu, t. zv. redaktori protokolu (art. 12, § 2). pŕípadé Generálni sekretariát je zmocnén vypracovali potreby jednací rády pro sebe i pro hlavní kancelár Komise § 3). (art. 12, úŕedníky hlavní kanceláŕe Komise jmenuje ministr spravedlnosti na návrh presidenta v souhlase s generálním sekretáŕem. Ostatní pomocné pracovníky, funkcionáŕe presidiální kanceláŕe a místních kancelári, jmenuje president Komise v souhlase s generálním sekretáŕem, po pŕ. s vicepresidentem. Pokud j de o jednotlivé odbory Komise, složení j ich určuje širší présidium na podkladé pŕihlášek členu Komise (art. 2, § 1). Každý odbor i podkomise volí si présidium skládající se z pŕedsedy, místopŕedsedy a sekretáŕe (art. 3, § 1), pri čemž funkce sekretáŕe není slučitelnou s funkcí pŕedsedy nebo místopŕedsedy (art. 3, § 2). Odbory vypracuj í pro sebe zvláštni jednací rády všeobecné i špeciálni. Jednací rády tyto nutno dáti na védomí širšímu presidiu (art. 2, § 2). Místo, kde má sídlo odbor a jeho kancelár, určuje odbor sám. V tomto místé konají se také jeho schûze (art. 4). Odbory mohou konati i schuze společné, po pŕ. členové jednoho odboru 23

﻿Dr. R. Rauscher: mohou býti zváni do schuzí odboru druhého, ale v tomto prípade pozvaní členové druhého odboru maj í jen hlas poradní, nikoli rozhodující (art. 5). Jednací rád Komise podrobné upravil také zpusob porád i zpusob jejích prací. Jsou tu obsaženy predpisy, ke kterým se dospélo dlouholetou zkušeností. Právé v této části je patrno, že bylo usilováno o to, aby hlavní práce soustŕedéna byla jen mezi referenty a aby jen sporné otázky byly projednávány na fóru četnéjším. Týká se to i jednotlivých odború, které se stály kontrolními télesy vuči referentum, právé tak j ako komitét pro organisaci prací vuči jednotlivým odborúm. Nový jednací rád určuje, že odbor povéŕuje vypracováním projektu jednoho nebo vice stálých referentû. V pŕípadé, že je určen jen jeden referent, odbor sestavuje prípravnou podkomisi, která se radí o projektech jím vypracovaných (art. 20). Návrh referentû nebo referentuv, jenž byl podrobné projednán v prípravné podkomisi spolu s materiáliemi, rozesílá se členum odboru. členové odboru posila j í pak své vyjádŕení prípravné podkomisi do určitého času ustanoveného presidiem odboru prostŕednictvím hlavní kanceláŕe Komise. Tato vyjádŕení mohou býti vypracována buď individuálné nebo hromadné (art. 22, 23). V tomto pŕípadé právé mohou se uplatniti místní sdružení (kola) členu Komise. Když byla poslána vyjádŕení členu, prípravná podkomise upraví text návrhu a rozešle ho členum odboru. Présidium odboru ustanoví pak schuzi odboru k prvému ctení, ponecháva jíc členum Ihutu, aby mohli návrh prostudovati, nejméné jeden mésíc (art. 25). Pak následuje druhé ctení návrhu v odboru, které nemúže býti konáno dŕíve než nejméné mésíc po ctení prvém, staly-li se značné j ší zmény v puvodním návrhu pri ctení prvém, po pŕ. žádá-li to jedna tretina odboru (art. 26). Návrh prijatý odborem ve dvou ctení ch rozesílá se s oduvodnéním všem členum Kodifikační Komise, úŕadum, právnickým institucím a konečné i jednotlivým odborníkum, aby zaslali Komisi své úvahy a poznámky do doby určené presidiem odboru v porozuméní s generálním sekretáŕem Komise (art. 27). úvahy, které budou poslány k rozeslanému návrhu, budou pak sdëleny referentû nebo prípravné podkomisi, jež se návrhem puvodné zabývali. Muže býti zŕízena i jiná podkomise za tím účelem, bude-li toho treba. Referent nebo podkomise zpracuje pak zaslané úvahy a pripojí k nim vlastní poznámky. Pak koná se tretí ctení v odboru, nikoli však dŕíve než, mésíc po vypracování poznámek referentových, po pŕ. prípravné podkomise (art. 28). Postup právé vylíčený je postup pravidelný, není však pŕedepsán výlučné, neboť pŕipouští se, aby odbor sám si zvláštním ŕádem určil postup svých prací (art. 29). Doznal-li návrh ješté pri tretím člení v odboru zmén, pak 24

﻿Polská Kodifikační Komise. rozešle se opetné generálním sekretariátem členúm komise, po pŕ. rozešlou se jim jen tyto zmeny. Návrh sám presidiem Komise je pŕedkládán valnému shromáždéní Komise, po pŕ. Komitétu pro organisaci prací podie návrhu odboru. Po debate koná se pak hlasování, a to jen o zmenách, které byly navrženy buď odborem, referenty, prípravnou podkomisí nebo predsedajícím buď presidentem nebo vicepresidentem Komise. Pak v jednom ctení je buď návrh pŕijat nebo odmítnut (art. 30). Objeví-li se pri diskusi potreba, aby nékteré části projektu byly meritorné projednány, múže valné shromáždéní po pŕ. Komitét pro organisaci prací ustanoviti společnou schúzi príslušných odború. Návrh, který nezískal vétšiny hlasú na valném shromáždéní, po pŕ. v Komitétu organisace prací, vrací se zpét do odboru (art. 33 a 34). Tento pravidelný postup projednávání múže býti opétné jde-li o osnovu zmënën, nadejde-li toho pilná potreba. Pŕedevším, predložení této menšího obsahu a vznikne-li potreba rychlého pro organisaci osnovy zákonodárným sborúm, pak múže komitét prací jednomyslným usnesením uznati po tretím ctení v odboru osnovu za usnesenou, aniž by musela býti pŕedkládána valnému shromáždení (art. 35). President Komise múže navrhnouti také komitétu pro organisaci prací, aby byl použit zŕetelem k určitému návrhu zkrácený zpúsob projednávání. Komitét sám múže v tomto prípade vyznačiti stálého referenta o návrhu, po pŕ. president Komise v souhlasu s pŕedsedou odboru určí prípravnú podkomisi. Návrh od téchto orgánú projednaný posílá pak generálni sekretár príslušnému odboru a podie návrhu tohoto odboru múže býti prejednávaný návrh odevzdán Komitétu pro organisaci prací, aniž by muselo býti svoláváno valné shromáždéní Komise. Komitét zkoumá pak návrh sám (art. 31 a 32). I o samotných poradách Komise obsahuje jednací rád podrobné predpisy. Pozvání na valné shromáždení, po pŕ. na schúzi Komitétu pro organisaci prací posílá se členúm a dále ministru spravedlnosti a jeho speciálním delegátúm pri odborech Komise 14 dní pŕedem spolu s programem svolané schúze (art. 15). Pri valném shromáždení, po pŕ. ve schúzích Komitétu je treba prítomnosti nejménë poloviny členú, zahrnujíc v to i presidenta, po pŕ. vicepresidenta. Porady konají se po referátu zpravodajovë (art. 16, § 2). K usnesení vyžaduje se vétšiny, k níž čítá se i hlas predsedaj ícího. Hlas jeho rozhoduje jen pri rovnosti hlasú. Jde-li o reasumování usnesení, vyžaduje se vëtšina dvoutŕetinová. Ti, kdo zdrží se hlasování jsou počítaní k hlasum záporným. Hlasování jmény múže naŕíditi pŕedsedající nebo dostačí k tomu návrh podporovaný péti členy (art. 17). O volbách deje se hlasování lístky, pri rovnosti hlasú rozhoduje 25

﻿Dr. R. Rauscher: tu pak los (art. 18). I debaty jsou jednacím ŕádem upravený. Pŕedevším usnesením dvoutŕetinovým muže býti omezena Ihuta rečnícka, po pŕ. kdykoli muže býti usneseno stejnou vétšinou ukončení debaty. Omezení Ihuty ŕečnické netýka se zpravodaje (art. 17 a 18). Když byl návrh usnesen pravidelným nebo zkráceným ŕízením, ať valným shromáždéním nebo Komitétem, jest pŕikazován redakční podkomisi, která je zŕízena pri širším presidiu, aby byl pŕezkoumán po stránce stilistické a jazykové. Do této komise náleží její predseda, generálni sekretár a jeho zástupci, pŕedsedové príslušných odboru, referenti o návrhu, po pŕ. členové príslušné prípravné podkomise (art. 36). Jazyková redakce nových polských zákonu vyžaduje rovnéž velmi opatrné práce. Nej en že dosavadní platné zákoníky byly vydány v autentickém tekstu cizím, nýbrž i proto, že dlouhým rozdelením Polska vytvorila se i rozdílná právnická terminologie polská, takže nutno unifikovati i polský právni jazyk, aby pod týmž terminent v rúzných částech Polská nebyl skryt jiný právni pojem. Jak uvedeno, účastní se schuzí Komise a j ej ich odború i ministr spravedlnosti a jeho delegáti a proto ovšem i jednacím ŕádem je tato otázka upravená. Je tu pŕedepsáno (art. 9), že o každé schuzi musí býti ministr, po pŕ. jeho delegáti zpraveni. Ministr, po pŕ. jeho delegáti účastní se schuzí Komise a j ejich odború z toho duvodu ovšem, aby byl ministr spravedlnosti podrobné informován o určité osnové již pŕedem, aby nemusel j i studovati teprve po j ej im predložení ministerstvu. I j ednací ŕád snažil se uspíšiti tok prací a pŕirozené také upraviti styk telesa autonomního, j akým Komise Kodifikační jest, s ministerstvem spravedlnosti, jehož prostŕednictvím se pŕedkládají osnovy zákonodárným sborum. A proto ovšem jednací ŕád pŕedepisuje i zvláštni postavení ministra i jeho delegátu pri jednání Komise. Ministr i jeho zvláštni delegáti máji právo kdykoli se ujmouti slova a stane-li se tak po ukončení debaty, pokládá se debata za znovu zahájenou (art. 16). Prítomností ministrovou, po pŕ. jeho delegátu je upravená velmi dobre součinnost Komise s vládou, takže i když není vláda vázána usnesením Komise, je pŕece ministerstvo spravedlnosti zpraveno o všech pracích Komise velmi dobre a podrobné již béhem porád Komise. Jest vzíti zŕetel i k tomu, že se dosti často vyskytlo, že ministr spravedlnosti byl i členem Komise a že ovšem pak nabývalo jeho postavení zvláštni duležitosti. Zvlášté nynéjší ministr spravedlnosti prof. Dr. Stanislav Car, který je práve současné členem Komise, projevuje neobyčejný zájem o práce Komise a má neobyčejnou zásluhu o postup prací v Komisi právé v jubilejní její léta. V poméru ke sborum zákonodárným je, jak bylo uvedeno, Komise pomocným sborem, pŕipravujíc osnovy. Zákon ustanovil, 26

﻿Polská Kodifikační Komise. že Komise referuje zákonodárným sborum prostrednícivím ministerstva spravedlnosti o výsledku svých prací. Prakcí vyvinulo se, že president Komise sám, po pŕ. generálni sekretár referoval právním výborúm zákonodárných sború každoročne o činnosti Komise. Úzký styk mezi Komisí a sbory zákonodárnými podporuje i ta okolnost, že, jak bylo uvedeno, mezi členy Komise jsou i členové zákonodárných sboru. Konečne v jednacím rádu (art. 38) je také ustanovení, že širší présidium Komise má určití členy, ktorí mají jménem Komise odúvodniti predložené osnovy pŕímo ve sborech zákonodárných. O tom uvedomí se i ministr spravedlnosti. Tímto stykem pŕirozené vykonávají zákonodárné sbory kontrolu nad vykonanou prací Kodifikační Komise, neboť ve spclečné schúzi právních výboru snemu i senátu hlási se ke slovu príslušníci rúzných politických straň, vyslovují pŕání, upozorňuj! i dávají podnety. Je pŕirozeno, že z toho plyne Komisi Kodifikační prospech. Ale ovšem i Komise Kodifikační múže informovati právni výbory obou snemoven na potrebu, aby uzákonení nékterých osnov predložených a vypracovaných Komisí Kodifikační bylo urychleno. Príklady z činnosti Komise také již máme. Na pŕ. r. 1924 upozornil president Komise právni výbory obou snemoven na škody, které plynuly zákonodárství polskému z toho, že nebyla dosud uzákonená osnova o mezinárodním právu sou-Nedlouho kromém, která byla vypracována Komisí již r. 1920. na to osnova skutečne byla projednána. Jednací rád obsahuje konečné i ustanovení o náhradách členú Komise. členové Komise obdrží nej en diéty a cestovné, nýbrž i zvláštni náhradu za účasť ve schúzích Kodifikační Komise, jejíž výši určuje samo présidium Komise. Pŕihlíží se pri tom, zda j de o členy bydlící v místé schúzí či nikoli. President, úraduj ici vicepresident, generálni sekretár i jeho zástupce a rovnéž i členové predsedníctva jednotlivých odború obdrží náhradu za správni své práce ve výši, kterou určuje širší présidium. Za vypracování referátú, ať j de již o referenta stálého či nikoli, je vyplácen honorár vždy špeciálne určený širším presidiem na návrh pŕedsedy príslušného odboru, členové Komise obdrží konečné také bezplatné výtisk Dzienika Ustaw (Sbírky z. a n.) a všechna vydání Komise (art. 14). Kodifikační Komise vyslovila také požadavek, aby stáli její referenti byli osvobozeni od služebních povinností, pokud jsou ve štátni službé. šlo tu pŕedevším o universitní profesory a soudce. Byl také vysloven béhem porád Komise požadavek volné jízdenky pro členy, kteŕí musí dojíždéti. Vnitŕní organisace Kodifikační Komise doplnená je také tím, že Komise má svou obsáhlou knihovnu a archív. V knihovné nalézají se všechna dúležitá díla pomocná z literatúry domáci i zahraniční, která členúm Komise umožňují studium nejnovéj-27

﻿Dr. R. Rauscher: ších literatúr svetových. Do knihovny zaŕazovány jsou také spisy, které docházejí na základe výmeny za úŕední publikace Komise. S počátku existovaly špeciálni knihovny pri každé kancelári Komise hlavní i vedie j ši. V poslední dobé centralisuje se knihovna ve Varšavé. V archív Kodifikační Komise ukládány jsou všechny dúležité spisy a usnesení Komise. Právé tak jako knihovna má i archív Komise svúj zvláštni rád, podie néhož je složení i používání archívu upraveno. Archív tento bude jisté velmi dúležitou pomúckou pro studium nej en prací Komise, nýbrž i kodifikační práce polské vubec. Pokud j de o pŕedméty prací Komise, nutno ŕíci pŕedevším nékolik slov všeobecné. Komise byla zakládajícím zákonem, jak uvedeno, omezena na prípravu osnov jednotného zákonodárství pro všechny zemé polské v oboru práva občanského a trestního, ale j ej í činnost mohla se rozšíŕiti i na prípravu j iných osnov zákonodárných, které byly svéŕeny komisi buď na základé usnesení snému nebo v souhlase s ministerstvem spravedlnosti. Skutečné Komise soustŕedila se na uvedené dva obory, pojala ovšem v né všechny otázky, které s oborem práva občanského a trestního pŕímo i nepŕímo souvisejí. Podnét ke kodifikování téchto zvláštních zákonú dala nej en j ej ich souvislost s hlavními pracemi Komise, nýbrž byly tu podnéty jiné. Tak na pŕ. podnét k vytvorení osnovy zákona o ochrané prírody vznikl tím, že delegát ministerstva kultu a vyučování obrátil se na Komisi, aby tuto osnovu vypracovala. Ale nejen to. I samy právni výbory zákonodárných sború mohou se na Komisi obrátiti, aby podala j im dobré zdání o určitých osnovách (o osnové zákona vodního), čímž ovšem Komise získala pŕímého styku se sbory zákonodárnými, neboť pak Komise podává svá dobrá zdaní pŕímo témto výborúm zákonodárných sború. Pokud j de o prúbéh prací v Kodifikační Komisi, jest dlužno sledovati postup v jednotlivých odborech v každém zvlášť. Tím ovšem není ŕečeno, že by jednotlivé odbory nepracovaly vzájemné a vzájemnou prací se nepodporovaly. Pri líčení postupu prací nelze také uvádéti všech jmen téch osob, které se zasloužily o výsledky prací. Dlužno naopak ŕíci, že bylo treba velmi úsilovné práce všech členú Komise, aby se dospélo k tém výsledkúm, k nimž dospéla Komise nyní. Od počátku vzniku Komise a jejího ustavení velmi dôležitý úkol mél odbor práva občanského tvoŕící zpočátku sekci oddílu občansko-právního, pozdéji samostatný odbor. Pŕedsedou jeho byl púvodné prof. Dr. VI. Jaworski, pozdéji prof. Ign. Koschembar-Lyskowski, sekretáŕem prof. Gol^b. Odbor tento ihned v prvé poradé odmítl pŕijmouti za základ svých kodifikačních prací z části nebo v plnosti nékterý z platných zákoníkú na území štátu polského a usnesl se vytvoŕiti zcela nový polský občanský zákoník. 28

﻿Polská Kodifikační Komise. Odbor usnesl se pŕistoupiti ihned k práci nad celým zákoníkem V a prikázal jednotlivé části svým referentûm. pracích téch však odbor uznal za vhodno, aby určité části, po nékteré špeciálni pŕ. zákony byly zpracovány urýchlené. A proto již v bŕeznu r. 1920 byla schválená v odboru osnova zákona o mezinárodním a mezimístním právu soukromém. V téze schuzi byly určený hlavní zásady práva manželského podie referátu prof. Jaworského. Z podnetu odboru již r. 1919 z týchž dûvodû byla konána anketa o právu horním. Již r. 1920 konaly se porady o právu autorském. V r. 1921 pokračoval odbor ve svých pracích. Dokončil návrh zákona o mezinárodním právu soukromém a zabýval se právem autorským, protože literárni a umelecký svét polský zvlášté si žádal uzákonení pŕedpisú, týkajících se ochrany literárních a uméleckých plodú od doby, kdy Polsko pŕistoupilo ke konvenci Bernské. V jednotlivých částech zákoníku občanského rozvinula se debata o manželském právu majetkovém, o právu dédickém a o právnických osobách. Již r. 1921 usnesl se odbor na hlavní ch zásadách dédického práva ab intestato na podkladé referátu prof. Wróblewského a adv. Konice. Odbor kromé toho podal dobrá zdání o téchto osnovách, které byly za tím účelem Komisi poslány: o vládním návrhu zákona vodního, o návrhu ministerstva spravedlnosti o úpravé zaniklých a vymizelých pŕedpisú. které platily v býv. Kongresovce, o vládním návrhu o vyloučení bočných príbuzných počínajíc 5. stúpnem z posloupnosti a j. 1921-1922 vypracoval prof. Allerhand návrh zákona R. prohlášení za mrtvého. Návrh tento stal se pŕedmétem o porád odboru spolu s ostatními částmi zákona občanského, v nichž vypracoval svúj návrh zvláštni prof. Lyskowski o právu obligačním. R. 1921—22 zamestnával se odbor právem autorským. K návrhu prof. Zolla, který byl hotov již r. 1920, vypracovali poznámky prof. J. J. Litauer a prof. St. Wróblewski a prof. Krzymuski doplnil návrh predpisy trestné-právními, dotýkaj ícími se práva autorského. Subkomise, skládající se z prof. Wróblewského, prof. Zolla, Litauera, Dbalowského, prof. Petražyckeho, býv. ministra Przesmyckého a prof. Jaworského v r. 1922 ve tŕech čteních vypracovala pak návrh práva autorského, který byl s nékterými zménami pŕijat nej prvé ódborem práva občanského a konečné r. 1923 valným shromáždéním komise. Téhož roku po úpravé jazykové byl návrh poslán ministru spravedlnosti (27. listopadu 1923). V ostatních pracích tohoto odboru objevil se r. 1923 smer, který usiloval a brzké uzákonéní velmi dúležitého oboru práva občanského, práva obligačního a proto nejvétší péče byla vénována tomuto oboru a zpracovávání zvi. návrhu prof. Tilla. Právé v tomto oboru vytvoŕily se dvé skupiny názorú, které se uplatňovaly pri pracích Komise. Hlavními referenty o právu obligačním byli: prof. K. Lyskowski a prof. 29

﻿Dr. R. Rauscher: Dr. Till. V prípravné podkomisi zasedali títo členové vedie uvedených referentu: adv. L. Domaňski, referent, not. J. Glass, prof. Dr. St. Gol^b, prof. Dr. VI. L. Jaworski, prof. Dr. R. Longschamps j ako spolureferenti, predseda W. Maňkowski, pozdéji H. Konic, prof. Dr. Wróblewski, prof. Dr. Fr. Zoll jako spolureferent. Podkomise tato vstoupila v úzký styk s francouzsko-italským komitétem, který již od r. 1916 zpracovává společnou osnovu o obligacích pro Francii a Italii. Byl to zvi. prof. I. K. Lyskowski, který s referenty francouzsko-italského komitétu s prof. Capitantem a senát. Scialojou konferoval o projektu obligačního práva a docílil i toho, že nëkteré jeho podnety byly vzatý v úvahu v návrzích francouzsko-italských. Pro polskou Kodifikační Komisi pŕinesl tento styk neobyčejný prospech proto, že dostala se do styku moderních zásad, které pŕispívají k úprave obligačního práva v západní Evropë. V právu obligačním prípravná podkomise zdurazňovala dve ruzné zásady, které uplatňovaly se právé v kodifikačních pracích západoevropských. Jeden smér byl representován prof. E. Tillem a zdôrazňoval zásadu individualistickou, která spatŕuje téžisko práva obligačního v projevu smluvních straň. Druhý názor védecký, representovaný prof. K. Lyskowským, zdôrazňoval smér uplatňující regulaci vule smluvních straň pŕímo právními podrobními predpisy a usiloval o ochranu sociálné slabších osob ve společnosti. Oba ty to názory daly podnét k vypracování ruzných návrhu v uvedené podkomisi a ovšem pŕispély jen k zdokonalování prací v Komisi. Podkomise tato v sezení v kvetnú r. 1929 prijala konečné návrh vypracovaný prof. E. Tillem, který mezitím ovšem už zemŕel, s korreferátem adv. L. Domanského, ovšem, že tu byl vzat široký zŕetel i k návrhum vypracovaným komitétem francouzsko-italským r. 1927. Jiná podkomise občansko-právního odboru zabývala se právem manželským, jehož úprava byla považována rovnéž za velmi nutnou, členové podkomise té byli: prof. Dr. Lutostanski jako hlavní referent, prof. K. Lyskowski jako predseda této podkomise, dále prof. Abraham, vicepresident Komise Kodifikační, Dr. Bukowiecki, prof. Golab, adv. Konic, W. Maňkowski a Dr. Nagórski. Prof. Lutostanski, který vypracoval právé návrh práva manželského, vycházel ze zásad, že právo manželské musí býti pro všechny části polského štátu jednotno, že musí býti upraveno zŕetelem k zásadám nové polské ústavy o rovnosti a svobodé obyvatelstva, právomoci soudu a rovnéž i samosprávy cirkevní. Manželství musí také býti považováno za základ spoločenské i štátni organisace a proto ovšem jsou nutný predpisy právni, které blíže určuj í právni postavení manželu a pod. Manželství uznánoi za rozlučitelné smrtí jednoho z manželu a pouze vý-30

﻿Polská Kodifikační Komise. minečné z duvodú právem uznaných. Návrh prof. Lutostaňského stojí na stanovisku fakultativního sňatku civilního s tím, že rozvod náleží pred soud civilní. Návrh tento získal vétšiny v príslušné podkomisi. Materiálie podrobné byly zpracovány pŕedsedou apel, soudu v Poznani W. Mankowským, který prostudoval k tomu cíli právni predpisy zpúsobem srovnávacím ze všech moderních zákonodárství evropských. Tretí skupina právních predpisu občanského práva je právo poručenské. I této skupiné pŕiznána pilnost a vypracováním jeho povéŕen byl prof. Dr. W. Jaworski. Referent vypracoval návrh speciálního zákona, který by upravoval jen poručenství. Poručenství svéŕováno je rodiné nebo osobám, které jsou rodinou povolaný k poručenství, po pŕ. svéŕuje se poručenství určitým institucím a ústavum. Velký duraz klade se na dohled poručenský, který vykonává soud, ale jemu napomáhá rada orgánu. Renýbrž i institut ferent doporučuje proto nej en spoluporučníka, které maj í péči rodinné rady a podporuje ústavy a sdružení osob, o poručence. Autor návrhu doporučuje zavésti rodinnou radu instituée byla s poručenským soudcem v čele, kterážto právni v platnosti, v právu platném v býv. Kongresovce. Rodinná rada sídli v sídle soudu a odpovédni jsou všichni členové rady i soudce. Tam, kde nelze vytvoŕiti rodinných rad, bylo by možno zŕíditi obecní rady sirotčí. Referent však je proti jich zŕízení. Pokud jde o právo vécné a dédické, práce Komise jsou teprve ve štádiu pŕípravném. Z oboru práva vécného vydána byla ovšem rada zákonu speciálních, která prošla Komisi a která upravovala právo vécné na vécech immateriálních. Jest to pŕedevším zákon o právu autorském, dále zákon o ochrané vynálezu, vzorku i značek obchodních a konečné je to zákon o potírání nekalé soutéže. Všechny tyto zákony prošly Komisi Kodifikační, byly prijatý v parlamenté polském, uzákonény a jak bude ješté uvedeno, doznaly i ocenéní v ciziné od odborných kruhu. V práce podkomise, zabývající se právem vécným a skládající se z osob : pŕedsedy W. Mankowského, nyní St. Bukowieckého, hlavních referentû Fr. Zolla, J. Glasse a Z. Nagórského, členú A. Parczewského, J. Skapského, W. Pr^dzynského a Br. Stelmachowského náleží také práce o , právu horním, které nevedly k plnému výsledku, jak uvedeno nahoŕe. K oboru práva soukromého druží se svou povahou právo obchodní. Komise prijala do programu svých prací i prípravu kodifikování tohoto práva. Vytvoŕen byl zvláštni odbor práva obchodního, který skládal se z ôsmi členú. Pŕedsedou stal se prof. A. Dolinski, místopŕedsedou prof. St. Wróblewski. Odbor tento mél za úkol pŕipraviti pŕedevším zákon o společnostech akciových a o společnostech s ručením obmezeným. Referenty stály se prof. Dolinski a prof. Litauer. Dále pŕipravováno právo smé-31

﻿Dr. R. Rauscher: nečné (ref. adv. Kuratow Kuratowski) a konečne i tvorený predpisy obchodního zákoníku v celosti, pri čemž ovšem hledéno ke shodé jeho pŕedpisú s tvorenými predpisy občansko-právními. Nejrychleji postupovaly práce o zákone společností akciových, společností s ručením obmezeným a práva smenečného. Zvlášté rýchle postoupila práce na zákone práva smenečného, který byl již r. 1923 projednán jak v odboru práva obchodního, tak v odboru práva občanského. Odbor zabýval se dále predpisy zákona o ochrane vynálezú, vzorkú a obchodních značek, kterýžto návrh stal se pak pŕedmétem snémovního jednání. Referentern byl prof. Zoll. Konečné zabýval se tento odbor ješté návrhem zákona šekového, j ej ž vypracovali prof. Wróblewski a adv. Kuratowski. Aby podporována byla práce o osnové zákona o společnostech akciových, byla vypsána anketa ministerstvem obchodu a prúmyslu, a to na podkladé dotazníku, který byl odborem Kodifikační komise spolu s ministerstvem vypracován. V ankete této hospodáŕští činitelé postavili se proti systému koncesnímu a vyslovili se pŕíznivé pro systém pŕedpisú normativních a soudní registrace. A proto ovšem návrh zákona byl pracován v témže duchu, pŕihlíženo však bylo i k zákonodárství cizímu a hlavné k italskému. V pracích o této osnové objevila se spolupráce komise ministerské spolu s odborem Komise, jak uvedeno. Objevily se zde také dva rúzné princípy, podie kterých bylo na osnové pracováno. Jeden zdúrazňoval predpisy akciového práva rakousko-némeckého oproti velmi málo dostačuj ícím pŕedpisúm francouzského zákonodárství v býv. Kongresovce. Druhý kladl dúraz na moderní zákonodárství italské a prijímal jeho predpisy pro novou osnovu zákona polského. Sjednocováním téchto rozdílných názorú vznikala teprve nová osnova zákona o akciových společnostech. Pokud j de o společností s ručením obmezeným ve státé Polském po jeho obnové, byly v platnosti jednak némecký zákon z r. 1892, jednak zákon býv. rakouský z r. 1906 a konečné i dekrét presidenta republiky Polské z r. 1919. I pokud j de o tyto zákony, vyslovili se hospodáŕští činitelé pŕíznivé jediné o zákone býv. rakouském. Ovšem, že i zde Komise je nucena pŕihlížeti k novéjšímu zákonodárství francouzskému a italskému, aby výsledek j ej ich prací byl priradil se k novéjšímu zákonodárství evropskému. Z oboru práva obchodního zpracovávány byly v odboru ješté osnova o nekalé soutéži, osnova zákona o verejných skladištích, právo námorní a konečné tvoŕen zde byl nový obchodní zákon v celosti. K zákonu o nekalé soutéži dala podnét nej en potreba jeho vnitŕní, nýbrž i také dúvody jiné. Polsko pŕistoupilo ke konvenci paŕížské z r. 1883 o ochrané prumyslového vlastnictví a 32

﻿Polská Kodifikační Komise. bylo ovšem nuceno i vnitrostátné plniti povinnosti, plynoucí ze záväzku, které vzalo na sebe. Osnovu zákona o nekalé soutéži vypracovala komise ministerstva prûmyslu a obchodu r. 1925. Osnova tato spočívala na pŕedpisech býv. zákonodárství némecko-rakouského. Komise Kodifikační vypracovala samostatné, nevážíc se na práce komise ministerské, návrh zákona o nekalé soutéži. Podnet k pracím o právu námoŕním dal vzrúst polského námoŕního loďstva obchodního, které neomezuje se již jen na dovoz a vývoz, nýbrž zprostŕedkuje i zahraniční obchod po mori. Smér, kterým bude se bráti nové toto právo, byl již rovnéž naznačen. Námorní právo polské bude nuceno pŕihlížeti k právu némeckému. Príčiny toho jsou, že Gdaňsko ŕídí se némeckým právem námoŕním, ale také, že pobreží polské souvisí z nejvétší části s pobrežím némeckým. Ovšem, že komise se vynasnaží, jak patrno z jejího úsilí, aby nová osnova vyhovovala všem požadavkúm nové doby a jejím potrebám i v oboru práva námoŕního. Odbor práva obchodního pilné pracuje i o osnové celého zákoníku obchodního a hlavní podíl mél tu prof. Górski a prof. Dolinski. Prvý zabýval se zvlášté obecnou části obchodního zákoníku a opatroval srovnávací materiál o nejnovéjším obchodním zákonodárství italském, který považoval za velmi dúležitý pri vytváŕení nového zákoníku polského. Práce na celém obchodním zákoníku ovšem byly vázány i prípravami nového zákoníku občanského, zvlášté jeho části práva obligačního. Bylo proto nutno vyčkávati, až budou tyto části občanského zákoníku dokončený. V odboru civilního ŕízeni soudního byla od počátku neobyčejné rušná činnost. Pusobila tu v prvé rade sama osobnost pŕedsedy tohoto odboru a zároveň i presidenta Komise prof. Fiericha. Odbor tento ihned od roku 1919-20 usnesl se na ŕadé zásad, podie nichž mélo býti organisováno polské soudnictví. Objevila se tu od počátku spolupráce odboru práva občanského i trestního, protože byla zpracována organisace soudu občanských i trestních a rovnéž i pri pracích o ŕízeni trestním konaly se vzájemné porady s odborem ŕízeni trestního. Z téchto duvodu také byla vykterá tvorená zvláštni podkomise pro organisaci soudnictví, vlastv sobé soustŕedila členy obou odború. Pokud jde o predpisy refeního procesu civilního, rozdéleny byly na určité skupiny Podkorátú v podkomisích, které se v tomto odboru vytvoŕily. v Kramise ty sídlely v jednotlivých pŕedních méstech polských : pŕedsedkové za pŕedsednictví prof. Fiericha, ve Varšavé za nictví místopŕedsedy odboru Litauera a v Poznani za rozdélili nictví místopŕedsedy Cichowicze. Jednotliví referenti si látku procesu civilního takto : adv. Trammer o místní príslušnosti (korreferent prof. Allerhand), prof. Fierich o procesních stranách a j ich zástupcích, prof. Golab o procesních nákladech, 33

﻿Dr. R. Rauscher: adv. Skapski o obecné části civilního procesu, prof. Fierich o ŕízení pred soudy zemskými, korreferent prof. Allerhand, prof. Litauer o ŕízení dúkazním (korreferent prof. Allerhand), místopŕedseda appel, soudu v Poznani Mankowski o rozsudcích a rozhodnutích. Všechny tyto referáty byly vytištény v publikacích Komise již r. 1921 a tvorí obsáhlý materiál. R. 1922-23 bylo pokračováno ve zbývajících částech ŕízení civilního. Referát o appelacích zpracovával prof. Dziurzyňski, o ŕízení kasačním, po pŕ. revisním prof. Fierich, korreferentem byl Dr. Skapski a Dr. Trammer, část o ŕízení rekursním Dr. Trammer, část o žalobe o obnovu prof. Golab a konečné část o ŕízení mimoŕádném prof. Allerhand. Ďalší dvé podkomise zpracovávaly ŕízení nesporné a ŕízení exekuční a Dr. Trammer pripravoval referát o ŕízení konkursním. Obsáhlé práce tyto byly v následujících létech j ešte rozšiŕovány tím, že pŕipravována i osnova rádu notáŕského a rádu advokátního, která byla uznána právním výborem snémovním za osnovu velmi naléhavou. Kromé toho prohlubovány práce o vlastním ŕízení procesním, takže r. 1923 vyšel druhý obsáhlý svazek v publikách Komise, obsahuj ící další referáty tohoto odboru. členové tohoto odboru konali stŕídavé schûze a porady jednak v Krakové jednak ve Varšavé. K vlastnímu rádu ŕízení civilního musel býti zpracován zákon uvozovací, který by pripravil novému zákonu cestu. Redakční komité probralo jednotlivé artikuly tohoto obsáhlého elaborátu, takže prípravy k ukončení celého tohoto díla zákonodárného jsou v plném proudu. Ŕízení civilní podie pripravované osnovy vyznačuje se tím, že nepŕejímá trpné dosavadní prakci nékterého ze zákonu platících v Polsku dosavád, nýbrž, že snaží se vytvoŕiti radu nových právních ústavu, které by odpovídaly nej en duchu nové doby, nýbrž i právni povaze nového polského štátu. Je to tím duležitéjší, protože právé pri pracích tohoto odboru objevily se snahy, jak bylo uvedeno, prosté pŕenésti v právni rád polský v celosti jednu skupinu právních predpisu dosud platících, totiž právni predpisy rádu býv. rakouského. Jak bylo právé uvedeno, vytvorená byla zvláštni podkomise pro prípravu osnovy o organisaci soudu. Podkomise tato odlišovala se od j iných tím, že tvorila spojku mezi odborem práva občanského a odborem práva trestního. Skládala se ze sedmi členu, z nichž tri byli z odboru práva občanského a tri z odboru práva trestního za pŕedsednictví vicepresidenta Bukowieckého. Podkomise tato ustanovila referentem prof. Stefka a korreferentem prof. Nowotného. Pilné pracujíc, již r. 1922 se svou prací tak pokročila, že projekt rozčlenéný v jednotlivé artikuly byl rozeslán jednotlivým odborum Kodifikační Komise. V témže roce však ministerstvo spravedlnosti pripravilo osnovu o soudcích á 34

﻿Polská Kodifikační Komise. státních zástupcích, která v mnohých smérech se kryla s pripravovanou osnovou o organisaci sondu. Vzájemnou dohodou mezi Kodifikační Komisi a komisi ministerstva spravedlnosti bylo docíleno shody mezi oberna elaboráty, takže osnova byla hotová v hlavních rysech již z počátku r. 1923. Protože pôsobilo obtíže, aby jednotlivá ustanovení byla prodiskutována v plném shromáždëni, byla zvolená nová podkomise sestávající z pŕedsedy a dvanácti členu opëtnë z obou odboru občanského i trestního. Nová tato podkomise ukončila své práce na podzim r. 1923 a nazvala vytvorenou osnovu osnovou zákona o soudech ŕádných. (Projekt ustawy o sadach zwyczajnych.). Odbor práva trestního od počátku rovnéž rozvinul neobyčejné rušnou činnosť. Skládal se z 13 členu. Pŕedsedou jeho byl predseda nejvyššího soudu Fr. Nowodworski, místopŕedsedou prof. Krzymuski a sekretáŕem prof. St. Rappaport. Odbor tento rozdélil se na dvé sekce, sekci trestního práva hmotného a trestního procesu, které podie pozdéjší organisace Komise stály se samostatnými odbory. Odbor trestního práva hmotného od svého ustavení vyznačoval se velmi promyšlenou a cílevédomou prací. Práce ty ŕídil prof. Makarewicz, který vypracoval také sám obsáhlý dotazník a na podkladé odpovédí členu odboru byly vypracovány referáty a o nich pak konaly se obsáhlé debaty. Debaty tyto právé proto, že byly velmi dôkladné a odborné pripravený, tvorí obsáhlý materiál prípravný i jsou dôležitým pramenem nejen pro postup prací v Kodifikační Komisi, nýbrž zvlášté prispí vaj í výkladu jednotlivých článku osnovy a jisté budou dôležitým pramenem pro studium budoucího trestního práva polského vôbec. Uveŕejňovány byly dokonce s počátku plné a doslovné, pozdéji pouze ve výtahu, pŕece však velmi podrobném, neboť jsou uvádéna nejen dôležitá usnesení, nýbrž i všechna hlavní pronesená mínéní. Odbor zajímal se také soudnictvím nad mladistvými zločinci. Neobyčejný zájem o osnovu tohoto zákona je patrný z toho, že vypracovány byly tri návrhy od prof. Krzymuského, Makarewicze a prof. Mogilnického. Protože tyto návrhy se od sebe neobyčejné lišily, byli vysláni dva členové odboru do ciziny, aby zde ve styku s odborníky prostudovali tuto otázku. Tak vyslán prof. Makarewicz do Vídné a prof. Rappaport do Paríže a do Bruselu. Oba referenti pŕivezli své návrhy opatrené dobrým zdáním cizích znalcu a predložili je odboru, který prijal návrh privezený z Paríže a vypracovaný za účasti francouzských odborníku. Je jen dukazem velmi pečlivé práce, byl-li návrh tento pŕedložen opëtnë jednotlivým úŕadum i institucím, aby podaly dobrá zdám o nëm. I mezinárodní kongres pro ochranu dëti v Bruselu r. 1921 se jím zabýval a vyslovil se pochvalné o nëkterých jeho zásadách. Téhož roku schválilo je pak valné shromáždéní Komise. 35

﻿Dr. R. Rauscher: Ve vlastní práci na novém zákoníku trestním vypracována nejprve všeobecná jeho část podie dotazníku prof. Makarewicze. Hlavní podíl na této práci mél prof. Rappaport. část tato byla hotová již r. 1922 a aby stala se známou také ciziné, byla vytišténa ve francouzském preklade jako doplnék prvého sešitu Przegladu Polskiego Ustawodawstwa Cywilnego i Kryminalnego (Revue Polonaise de Législation civile et criminelle) r. 1922. Tím ovšem byla dána možnosť kontroly a kritiky jednotlivých ustanovení pripravované osnovy nej en doma, nýbrž i také v ciziné. účel ten sleduje i nemecký preklad uverejnený r. 1928. Skutečné také povšimla si cizina téchto osnov jak ve Francii, tak také v Rakousku. Ihned po ukončení všeobecné části pŕistoupeno k pŕípravé zvláštni části trestního zákoníku, pri čemž postupováno tak, že rozdéleny referáty o jednotlivých skupinách trestních činu mezi jednotlivé referenty. Systém tento se velmi dobre osvédčil, neboť již roku 1926 byly pripravený dva návrhy zvláštni části trestního zákoníku od prof. Makowského a od prof. Makarewicze, které byly podrobený zkoumání s príslušné redakční podkomisi a schválený v prvém ctení s počátku r. 1929. Zvláštni podkomise také za pŕedsednictví prof. Mogilnického a za účasti prof. E. St. Rappaporta jako referenta zabývala se prípravou osnovy o pŕestupcích. Členové Komise brali účasť na prvých konferencích pro unifikaci trestního práva ve Varšavé r. 1927 a v Ríme r. 1928 a je pŕirozeno, že hledéli pŕizpúsobiti jednotlivé návrhy požadavkum téchto mezinárodních konferencí. Není pochyby o tom, že odbor práva trestního projevil neobyčejné rušnou a pilnou činnosť, když v dobé pomérné krátké pripravil prípravnou osnovu celého zákoníku trestního, neboť podie dosavadních disposic hodlá Kodifikační Komise pŕedložiti hotovou osnovu počátkem pŕíštího roku ministerstvu spravedlnosti. Stejnou cestou a stejné rychlým tempem pokračoval i odbor pro prípravu trestního ŕízení, který byl s počátku sekcí odboru trestního práva a ustavil se teprve pozdéji. čítal 10 členu a pŕedsedou jeho byl prof. Krzymuski, sekretáŕem adv. Rymowicz. Prof. Miklaszewski vypracoval dotazník, který byl rozeslán na jednotlivé členy odboru a na podkladé jeho konaly se porady o celku zákona trestního ŕízení. Zvláštni podkomise redakční pak redigovala novou osnovu podrobné v jednotlivé články. Podkomise tato skladala se z osob : pŕedsedy prof. Krzymuského, adv. Rymowicze a prof. Mogilnického. Podklad prací tvoril návrh, který vypracoval prof. Krzymuski. Ďalší dva členové této podkomise rozdélili mezi sebe zbývající část pripravované osnovy, takže již r. 1923 byl návrh celého ŕízení trestního v podstatných rysech pŕipraven a rozeslán členum odboru. Prvotný návrh tento 36

﻿Polská Kodifikační Komise. čítal 669 článku a stal se pŕedmétem porád celého odboru, když jednotliví členové zaslali své poznámky a doplnky. Bylo již na počátku porád patrno, že práce budou pokračovali rýchlej i, než v kterémkoliv jiném odboru. Skutečné také pripravovaná osnova byla již r. 1924 hotová a po príprave redakční vytišténa v časopise „Gazeta Administracji i Policji Paňstwowej“ a rozeslána v 1000 zvláštních otiscích jednotlivým ministerstvum a úŕadum a institucím, aby byly odboru zaslány event. poznámky a úvahy pojící se k jednotlivým článkum prípravné osnovy. Do ustanovené Ihuty došla odboru rada poznámek a doplňkú, které byly pak nové prípravnou komisi zpracovány a hotový projekt pŕedložen byl odboru trestního ŕízení. Ovoce pilné práce v prípravné komisi i konečné odboru celého se dostavily: již roku 1926 učinéna poslední usnesení odboru záležející v poslední redakci pripravované osnovy a v odevzdání jejím Komitétu pro organisaci prací Komise, aby byla odevzdána prostŕednictvím vlády zákonodárným sborúm. Pŕehlížíme-li konečné souhrnné výsledky prací Kodifikační Komise, musíme vzíti v úvahu nej en uzákonéné osnovy vypracované Kodifikační Komisi, nýbrž také všechnu neobyčejné pilnou práci, jejíž část se jeví v tiscích Komise. V téchto publikacích je zachován budoucnosti obraz činnosti nejlepších polských sil právnických v prvém desítiletí polského štátu a úsilí o nový právni rád. žádná védecká práce budoucí nemôže jich pominouti. Práci Kodifikační Komise nelze proto hodnotili pouze z hlediska, co bylo vykonáno jako dílo hotové za dobu pomerné velmi krátkou, nýbrž je právé hledéti k tomu, jakými metódami bylo pracováno, jak dôkladné byl zpracován prípravný materiál a jaký zisk tím byl pŕinesen nej en novému polskému rádu, nýbrž i také nové polské právni védé. Konečné nutno i oceniti, že výsledky činnosti Kodifikační Komise jsou cenné nejen pro Polsko samo, nýbrž i pro j iné štáty a zvlášté štáty slovanské z hlediska právnésrovnávacího. Roku 1926, když pŕehlíženy byly v Komitétu pro organisaci prací výsledky dosavadní činnosti Komise, byly predmety porád Komise pro budoucnost rozdéleny na dvé kategórie, jednak pŕedmétu nejpilnéjších, jednak pŕedmétu méné pilných. Kategórie prvá méla býti vypracována do r. 1928 a kategórie druhá do r. 1932. Zkoumáme-li již dnes výsledky desítileté činnosti Komise, musíme ŕíci, že Kodifikační Komise vytčený svuj úkol splnila a že pilné plní i část dalšího úkolu, hledíc korunovali své dílo rokem 1932. Výsledky prací Kodifikační Komise môžeme podie výroční zprávy generálního sekretáŕe Komise prof. Rappaporta rozdéliti na tri kategórie. Jednak jest to šerie osnov, které týkají se zákonu speciálních a menšího rozsahu, jednak jest to skupina zá-37

﻿Di'. R. Rauscher: konu, které tvorí soubor vlastních velkých prací kodifikacních, které náležely podie určení zákona k vlastním úkolum Kodifikační Komise, jednak je to skupina osnov téméŕ již dohotovených aneb zhotovovaných, které rovnéž maj í naplniti úplné cíl Kodifikační Komise. Pokud j de o prvou skupinu osnov, byla vyvolána, jak uvedeno, potrebou současného právního rádu a náležela v činnosť Komise jen v souvislosti velkých kodifikaci. Spadá sem pŕedevším osnova zákona o mezinárodním právu soukromém a soukromném právu mezimístním (miqdzydzielnicowem). Osnova tato byla schválená v Kodifikační Komisi dne 9. dubna 1921 podie referátu prof. Rostworowského a prof. Zolla. Osnova stala se pŕedmétem snémovního jednání a snémovny polské rozdélily j i na dve části, na zákon obsahující úpravu soukromého práva uvnitŕ hranie Polska mezi jednotlivými jeho částmi a na zákon, upravující mezinárodní právo soukromé. Zákony tyto byly schválený snemovňami 2. srpna 1926 (Dziennik Ustaw ze dne 13. ŕíjna 1926 č. 101 pol. 580 a 581). Osnova sama j esté pred pŕijetím snemovňami vzbudila pozornosť na XXXII. kongresu International Law Association (Buenos Aires 1922). Jiná osnova jednotlivého zákona je osnova autorského práva. Referenty o ní byli prof. Zoll a adv. prof. Litauer. Osnova ta byla schválená v Komisi 9. dubna 1923 a usnesena ve snémovnách 29. bŕezna 1926 (Dz. Ustaw ze dne 14. kvetná 1926, č. 48 pol. 286). I tato osnova vzbudila pozornosť XXV. kongresu „Association Littéraire et Artistique Internationale de Paris ve Varšavé r. 1926.0 Z oboru práva soukromého jest zákon sménečný a šekový, jehož osnovu pracovali v Komisi referenti prof. Dolinski, zesnulý prof. Górski a zesnulý adv. Kuratowski. Osnova ta byla schválená v Komisi 14. dubna 1923 a 4. června 1924 a vyhlásená byla jako naŕízení presidenta republiky s pusobností zákona dne 14. listopadu 1924 (Dz. Ust. ze dne 21. listopadu 1924 č. 100 pol. 926. a 927.)i) K témto zákonum pripojuje se pak zákon o akciových společnostech, jehož osnovu zpracovala prípravná komise v čele s prof. Dolinským. V Komisi Kodifikační byla pŕijata tato osnova 10. ŕíjna 1927 a 22. bŕezna 1928 byla vyhlášena rovnéž naŕízením presidenta republiky s pusobností zákona (Dz. Ust. 26. bŕezna 1928 č. 39 pol. 383). V kategórii téchto jednotlivých zákonu náleží také rada osnov, které pracovány byly v Komisi, kterých také vládou bylo použito pri tvorení nových zákonu, byt’ by jesté nestály se usne- ) Loi polonaise du 29 mars 1926, relative aux droit d’auteur. Préface et notes de Georges Maillard, trad. ď Henri Grappin. Paris 1926 (Recueil Sirey). B Les lois polonaises sur la lettre de change, le billet à ordre et le chèque, publiées par J. C. Witenberg (Paris 1925, Sirey). 38

﻿Polská Kodifikační Komise. sením Kodifikační Komise a nebyly tudíž j ako hotové elaboráty predložený ministerstvu spravedlnosti. Jest to zákon o ochrane vynálezu a obchodních značek z 5. února 1924 (Dz. Ust. ze dne 10. dubna 1924 č. 31 pol. 306), zákon ze dne 2. srpna 1926 o potírání nekalé soutéže (Dz. Ust. z 25. záŕí 1926 č. 96 pol. 599.) a konečné naŕízení presidenta republiky s púsobností zákona ze dne 31. prosince 1924 o verejných skladištích (Dz. Ust. 31. prosince 1924 č. 114 pol. 1020). Konečné j iné usnesení Kodifikační komise j ako pripravená osnova bylo odevzdáno vládé, nebylo však ješté zužitkováno. Je to osnova soudnictví nad osobami mladistvými. Osnova tato, jak uvedeno, byla velmi dúkladné pripravená, pro náklady však, jež by byly zpúsobeny jejím provádéním, nebyla ješté uzákonéna. V druhou skupinu vypracovaných osnov Komise Kodifikační náleží osnovy, které vyplynuly z plnéní vlastního úkolu Komise. Náleží sem osnova o organisaci soudù a soudnictví. Osnova tato, jak uvedeno, byľa pŕedmétem jednání Komise v letech 1920-1924. Snem polský pripravenou osnovu zménil a doplnil, ale neusnesl se na jejím uzákonéní. Proto ministerstvo spravedlnosti v dobé svoláním snémoven dalšího volebního období vypracovalo pred svuj vlastní návrh zákona, použivší z vétší části prací Kodifikační Komise. Zákon tento byl vyhlášen j ako naŕízení presidenta republiky s pusobností zákona (Dz. Ust. ze dne 7. února 1928 č. 12 pol. 93). Podobný postup byl i pri uzákonéní druhého velkého díla totiž zákona ŕízení trestního. I tato osnova byla pŕedmétem porád Kodifikační Komise od počátku jejího vzniku a byla' schválená Komítétem pro organisaci prací 28. dubna 1926. Ministerstvo tuto osnovu ješté pozménilo poslední redakcí, pri níž pusobila zvláštni ministerská komise a pripravilo j i tak k uzákonéní a osnova byla pak vyhlásená j ako naŕízení presidenta republiky s pusobností zákona dne 19. bŕezna 1928 (Dz. Ust. ze dne 20. bŕezna 1928 č. 33 pol. 313). Je to zajisté velmi duležitý zisk činnosti Komise, když tak dúležitá osnova jednotného zákona j ako výtvor prací jejích stal se zákonem. Ve tretí skupinu výsledku činnosti Komise náleží pripravené anebo pripravované osnovy, které byly již dokončený nebo budou dokončený v nej bližší dobé. Pŕedevším náleží sem dokončená osnova ŕízení civilního, která byla zpracována, jak uvedeno, ješté na podkladé prací zesnulého pŕedsedy Komise prof. Fiericha a nad jejímž ukončením pracoval v poslední dobé i ministr spravedlnosti Stanislav Car. K tomuto zákoníku druží se rada pŕedpisú speciálních, které rovnéž jsou zpracovávány již v redakčních podkomisích. Jsou to návrhy ŕízení exekučního, konkursního, zákona notáŕského a advokátního a konečné ŕízení nesporné. Mezi radu téchto návrhú náleží dále návrh zákona trestního 39

﻿Dr. R. Rauscher: a zákona o právu manželském. Uspíšení práce nad témito osnovami vynútila si j ej ich potreba i verejné mínéní, které ozvalo se jak v kruzích poslaneckých tak u činitelú vládních. Podie posledních zpráv generálního sekretáŕe prof. Rappaporta i osnova zákona práva manželského byla již) dokončená a bude predložená sborum zákonodárným k rozhodnutí v dobé nejbližší. Stejné tak hotový již tomu je i s právem trestním jehož nékteré části byly r. 1922. Odbor, po pŕíp. redakční podkomise, které pracuj í na trestním právu, používají také materiálu srovnávacího, které práva trestjim poskytuj í konference pro mezinárodní unifikaci ního. K osnové práva trestního druží se i osnova práva obchodního. Neboť i zde byla vydána ŕadai speciálních zákonu vedlejších a vypracována i osnova v hlavních rysech rovnéž zŕetelem k materiálu srovnavacímu zvlášté italskému. Nejduležitéjší odbor činnosti Kodifikační Komise, kodifikace práva občanského jest ovšem úkolem nejobtížnéjším. Pri smésici nejrúznéjších civilné-právních predpisu v novém státé polském bylo nutno podniknouti velmi obtížné práce prípravné, které by trvalé založily dílo budoucí. Správne bylo vyzdviženo nynéjším ministrem spravedlnosti St. Carem v proslovu na schuzi konané pri desetiletém výročí Komise, že kodifikační práce právé v oboru občanského práva vyžaduj í vždy* velmi dlouhé prípravy a u všech nejduležitéjších kodifikačních prací svétových doba ukončení prací kodifikačních pŕesáhla dobu deseti let. Tím vétší potíže zpusobují kodifikační práce v Polsku, které vytklo si vytvoŕiti zcela nový občanský zákon neberouc za základ ni jeden dosud platný zákon občanský v nynéjším státé polském. Ale i tu bylo docíleno •pozoruhodných výsledku v pracích prípravných. Jest tu zvlášté uvésti návrhy práva rodinného, práva obligačního a obecné) části občanského zákoníku. že bylo zde pri pracích téchto pŕihédnuto i k chystané reformé francouzskoitalské bylo již uvedeno. A stejné platí i pro obor práva vécného a dédického, jichž kodifikace právé pro Polsko jakožto štát kladoucí velký dúraz na vlastničtví pozemkové má velkou duležitost. Z dosavadního líčení organisace i činnosti Kodifikační Komise j e patrno, že predmet naši štúdie zaslouží si plné pozornosti. Komise Kodifikační v Polsku liší se po velmi mnohých stránkách zvlášté svou povahou i svým zŕízením od institucí a zŕízení, jichž je používáno k nápravé právního rádu v jiných státech. Nasvédčuje tomu ješté další charakteristická stránka činnosti Komise. Kdežto j inde postup kodifikačních prací je taj en a je úŕedním tajemstvím, Komise Kodifikační od počátku svého vzniku neuzavírá se styku s verejností. Naopak čím dále tím vice otevírá mu své cesty a kráčí mu vstŕíc. Déje se tak pŕedevším tím, že vydává o všech svých pracích písemné zprávy, takže všechny návrhy, které prošly poradami Komise, jsou tištény a tím ovšem 40

﻿Polská Kodifikační Komise. verejne prístupný kritice. Tišténé návrhy jsou pak rezesílány všem odborníkúm, právnickým institucím a společnostem a to doma i za hranicemi. Komise pŕímo' obrací se také ku všem právníkúm, aby j í byly zasílány referáty a projekty, aby j ich mohlo býti použito pri poradách. Komise dává také podnety k anketám, jichž výsledky se pak v Komisi oceňují. K tomu cíli vytvorená i zvláštni anketní podkomise pri presidiu. Komise Kodifikační tiskne také protokoly o poradách svých odború, takže i tyto protokoly jsou prístupný nejen členúm Komise, ale i širší spoločnosti právnické i neprávnické, která múže z nich čerpati poučení,, ale rovnéž i kontrolovati postup prací Kodifikační Komise. Tomu na prospéch bylo, že v nékterých odborech byly tyto protokoly vydávány, jak zmĺnéno, ve znéní došlovném. Za účely informačními zŕízena pri Kodifikační Komisi zvláštni informační kancelár tisková a informační, kterou ŕídí generálni sekretár. Zpravidla každého čtvrt roku zve k sobé generálni sekretár zástupce tiskú a referuje j im o vykonaných pracích Komise, práve tak jako referuje jim zvlášté pri ukončení nékteré z vétších osnov Komise. Zprávy tyto uveŕejňovány jsou pak v denním tiskú doma i v ciziné. Není o tom sporu, že tím dosahuje se pŕímého styku se společností právnickou i neprávnickou. Pro tytéž účely zŕízena byla u hlavního úradu ve Varšavé študovňa a čítárna ,kde možno studovati publikace i spisy Kodifikační Komise. Je pŕirozeno také, že Kodifikační Komisi jsou otevŕeny všechny redakce právnických časopisú polských. Protože Komise soustŕeďuje v sobé skutečné nejlepší sily polského právnictva, je pochopitelno, že se stala od počátku stŕediskem všech dúležitých právnických spolkú a sdružení. Aby její práce informační a organisační byly usnadnény, byly ke Kodifikační Komisi pŕičlenény dvé učené společností: Polskie Towarzystwo Ustawodawstwa Cywilnego a Polskie Towarzystwo Ustawodawstwa Kryminalnego. Společností tyto byly utvorený, aby ulehčily práce Kodifikační Komise, aby Komise se netŕíštila v jednotlivé podkomise a komise redakční, nýbrž, aby právé pomocné práce byly presunutý na jiná sdružení právníkú. Společností tytd sloužíce svým účelem Kodifikační Komisi jsou také pojítkem mezi ní a mezi ostatním právnictvem polským a mezi ostatním právnictvem zahraničním. Společností tyto mají za úkol pŕedevším získávati Kodifikační Komisi všechny informace z domova i z ciziny za tím účelem, aby jí právé práce usnadnéna. Všechna usnesení a všechny osnovy schválené Komisi jsou sdelovány témto společnostem, aby j ešte béhem prací Kodifikační Komise byly j oznámený všechny. dúležité poznámky a doplnky, které by posloužily k opravé prejednávaných osnov. Společností tyto mají své špeciálni komise, v nichž se zpracovávají špeciálni referáty. 41

﻿Dr. R. Rauscher: Práce tëchto společností podporována je ješté tretí organisací, totiž Stálou Delegací společností a institucí právnických Republiky Polské (Stala Delegacja Zrzeszen i Instytucyj Prawniczych Rzeczyposp. Polskiej). I tato delegace má usnadniti práce Kodifikační Komise jednak sprostŕedkováním styku s orgány úŕedními i s zákonodárnými sbory, jednak má býti orgánem, Který by podáva.1 dobrá zdání o současných osnovách a projektech zákonodárných a to buď na požádání úŕadii státních nebo sború zákonodárných nebo konečné z vlastní iniciatívy. Tím ovšem Stálá delegace prevzala část úkolú, které dŕíve náležely Kodifikační Komisi a ulehčila j í dosavadní práce a tím j í ovšem umožnila soustŕediti se na vlastní práce kodifikační. Své posudky uverejňuje Stálá delegace v odborných časopisech zvi. v časopise Gazeta sadowa Warszawska a Gazeta Administracji i Polieji Paňstowej. Stálá delegace sama pŕispívá také k vypracování zákonodárných osnov tím, že z vlastní iniciatívy ujímá se práce na pŕ. pri vypracování osnovy o soudech ŕádných a o státních zástupcích u nich. Jak také plyne z titulu této delegace, má pŕispívati k organisaci právnických prací doma i v ciziné. Právé k této práci zŕízená zvláštni komise zvaná Komis j a Wspólpracy Prawniczej Miçdzynarodowej u Stálé delegace, která má svúj organisace právvlastní jednací rád a v jejím programu náleží nických sjezdú domácich i zahraniční ch kromé j iných prací propagačních. I výsledky činnosti téchto pomocných organisaci Kodifikační Komise jsou pozoruhodné. prostŕednictvím Neboť jejich byly navázány styky s centry kodifikačních prací za hranicemi ve Francii, v Belgii, v Italii, v Československu, v Jugoslavii i v Rumunsku a získány cenné informace pro práce právné srovnavací. Spolupráce s cizinou docíleno také tím, že Polskie Towarzystwo Ustawodawstwa Kryminalnego pŕistoupilo do Mezinárodního sdružení pro právo trestní v Paríži (Association Internationale de droit pénal). Současný president Towarzystwa Nowodworski stal se vicepresidentem Mezinárodního sdružení, po jehož smrti stal se jím nynéjší president prof. Rappaport. Polskie Towarzystwo Ustawodawstwa Cywilnego je zároveň polským sborem Société de législation comparée v Paríži. Pŕedsedou jeho je prof. I. K. Lyskowski. Společnost tato navázala také styky s francouzským komitétem pro zákonodárnou unifikaci mezi národy spojeneckými a spŕátelenými (Comité français pour l’union législative entre les nation alliées et amies). I z tëchto stykû plyne znamenitý prospëch pro práce Komise na poli práva občanského zŕetelerň ku styku se školou francouzsko-italskou. Dúležito jest konečné pro styk s cizinou, že velká část vypracovaných návrhú a osnov je Komisi pŕekládána úŕedné do 42

﻿Polská Kodifikační Komise. francouzštiny nebo do nemčiny, čímž práve umožnená je kritika i cizincum a z ní plynoucí prospech; pro domáci kodifikací. Generálni sekretariát Komise má také své zvláštni korrespondenty v dôležitých evropských i mimoevropských mestech, kteŕí oznamuj í mu dôležité zprávy o kodifikační činnosti v cizine. 43

﻿RÉSUMÉ. L’Institut de droit slave de la Faculté de droit de l’Université Komenský à Bratislava a été fondé en 1927, dans le but d’y concentrer les études de droit slave ancien et moderne. Ce qu’on avait surtout en vue lors de sa fondation, c’était de placer au centre de ces études celles du droit slave contemporain. La raison en était que les Etats slaves qui avaient ressuscité après la guerre mondiale, s’étaient mis en devoir de créer leurs propres codes. Les Etats mêmes qui avaient existé auparavant promulguèrent toute une série de lois nouvelles. Si, avant la guerre mondiale, il était surtout possible d’étudier le droit slave au point de vue historique, ce sont maintenant les nouveaux codes slaves en voie de formation qui attirent notre attention. De nos jours, ce ne sont plus uniquement les peuples slaves qui entrent en contact les uns avec les autres, mais aussi des Etats slaves qui se trouvent dans de nouvelles conditions politiques et économiques. L’idée de la solidarité slave incitant à connaître la vie intellectuelle des peuples slaves sous touts les rapports, il importe que les institutions juridiques des Etats slaves soient soigneusement étudiées, puisqu’elles sont une composante de la vie intellectuelle des ces peuples, qui ont créé eux-mêmes leurs Etats. Bien qu’à l’étranger, dans les pays non slaves, on ait prêté une attention toute particulière à ce mouvement par ex. l’Osteuropa Institut de Breslau, on ne s’en était pas suffisamment occupé en Tchécoslovaquie et les institutions existants ne n’en avaient pas dûment tenu compte. C’est en vue des problèmes ci-dessus indiquées qu’a été fondé l’Institut de droit slave de la Faculté de droit de l’Université de Bratislava. Le but que poursuit l’Institut est celui d’approfondir chez nous la connaissance théorique et scientifique du progrès de l’évolution juridique et législative dans les Etats slaves et de faire dans cette direction des recherches scientifiques systématiques. L’institut ne perd pas non plus de vue le but pratique, notamment celui d’être utile au gros public par ses études scientifiques ainsi que par ses collections de matériaux. L’Institut de droit slave a inauguré son activité en fondant une bibliothèque qui, déjà aujourd-hui, comprend près de mille volumes. Ceux-ci sont catalogués selon les branches spéciales et 44

﻿Dr. R. Rauscher: Polska Kodifikační Komise. les sujets et l’on a procédé à la systématisation de la bibliographie courante des nouvelles publications ainsi que des articles parus dans les périodiques juridiques spéciaux. La bibliothèque se complète surtout grâce à l’échange de publications et aux dons offerts à l’Institut par les institutions scientifiques et par les savants des pays slaves. L’Institut de droit slave est entré en contact avec tous les pays slaves et a prié les facultés de droit et les professeurs de ces facultés de bien vouloir lui envoyer les dernières publications scientifiques. Il en a été abondamment pourvu par tous les pays slaves, la Pologne, la Yougoslavie, la Bulgarie. L’Institut de droit slave s’est aussi adressé aux divers ministères des Etats slaves. Sa demande ayant été favorablement acceuillie, il reçoit un nombre considérable de publications de caractère juridique de la Pologne et de l’U. S. S. R. L’Institut a aussi reçu des réponses favorables de la S. H. S. et de la Bulgarie, de sorte qu’on va recevoir, de ces pays aussi, des publications juridiques, surtout celles du ministère de la justice. L’Institut est aussi entré en contact avec les rédactions des journaux juridiques, ce qui fait qu’il reçoit, déjà aujourd’hui, les journaux juridiques de tous les pays slaves et que leur nombre dépasse celui que reçoit n’importe quelle autre institution spéciale de la Tchécoslovaquie. De cette manière, l’Institut a déjà rassemblé des matériaux de grand prix concernant différents problèmes de la vie juridique et économique des pays slaves et, en particulier, celui de la codification de leurs nouvelles lois. Cette dernière question présentant un grand intérêt pour la connaissance de la nouvelle évolution intellectuelle dans les pays slaves, des savants spécialistes de ces pays ont été priés de bien vouloir donner, pour les Bulletins de l’Institut dont la publication avait été incluse dans son programme, des aperçus spéciaux sur la codification et l’unification du code, surtout en Pologne et en Yougoslavie. Ces Bulletins vont publier des études importantes non seulement sur l’histoire du droit slave, mais aussi sur la vie juridique contemporaine dans les pays slaves. Nous voyons paraître maintenant le premier recueil des Bulletins de l’Institut rédigé par l’auteur du présent résumé, professeur à l’Institut, d’après les matériaux reccueillis. Il a été possible de traiter cette question grâce à l’amabilité du professeur Stanislas Rappaport, docteur en droit, secrétaire général de la Commission Polonaise de Codification, qui a envoyé à l’Institut toutes les publications et tous les matériaux imprimés et manuscrits qui la concernent. C’est à lui également que revient l’idée de poursuivre jusqu’en 1929 l’étude de cette question, bien que la présente étude fût prête à être publiée déjà en 1927. 45

﻿Dr. R. Rauscher: Déjà le professeur Fierich, le regretté président de la Commission Polonaise de Codification, avait eu l’idée de faire publier à l’usage des juristes polonais un exposé systématique des travaux de la Commission dans l’espace de dix ans. Le présent exposé est destiné à servir de livre d’information aux juristes tchécoslovaques. L’objet de cette étude offre un grand intérêt. L’exemple de la Pologne nous montre toutes les difficultés que soulèvent les travaux d’unification des codes, travaux que sont obligés d’entreprendre les Etats slaves ressuscités après la guerre mondiale. Le territoire des Etats polonais, yougoslave et tchécoslovaque se trouvait partagé, avant la guerre mondiale, entre différents Etats, qui s’opposaient à ce que les terres habitées par un même peuple slave fussent unies en un seul organisme politique indépendant. C’est prouquoi ces Etats, hostiles à l’esprit slave, s’évertuèrent à créer chacun sa propre législation, grâce à quoi les différentes parties de ce qui avait été un seul Etat slave se trouvèrent séparées les unes des autres par leur droit. La situation juridique de la Pologne est compliqué par le fait que lors de la chute de cet Etat avaient surgi sur son territoire le duché de Varsovie et puis le royaume du congrès de Vienne. C’est pourquoi la première partie de la présente étude est consacrée à l’historique des institutions juridiques en vigueur sur la territoire de la Pologne en 1918. Les difficultés que présentent les travaux d’unification du code ont rendu nécessaire la fondation de la Commission Polonaise de Codification, dont le but est de codifier le droit civil et le droit criminel, leur donnant pour base des principes nouveaux. Il s’agit de la codification et non de l’unification, car les juristes polonais ainsi que la société polonaise n’ont voulu accepter, en qualité de législation fondamentale, aucune de celles qui étaient en vigueur jusque-là, car ils les considéraient toutes comme hostiles à l’esprit polonais. La Commission Polonaise de Codification a été établie par la loi du 3 juin 1919. C’est une institution juridique d’un caractère spécial, autonome dans ses fonctions, ainsi que dans son organisation intérieure. La présente étude analyse le caractère de cette institution au point de vue juridique, définit ses rapports avec le ministère de la justice et avec les assemblées législatives, ses problèmes et sa structure. Elle parle aussi, d’une manière détaillée, de la codification, de son évolution durant la dernière dizaine d’années et des changements qui y ont été apportés. La marche des travaux de la Commission de Codification ainsi que des sections spéciales y est également analysée. Finalement, on y trouve sommairement indiquées les résultats auxquels la Commission de Codification est arrivée dans l’espace de dix ans. Il y a bien des points, parmi ceux qui sont indiqués, par lesquels la Commission Polonaise de Codification 46

﻿Dr. R. Rauscher: Polská Kodifikační Komise. offre des analogies avec les institutions qui ont été fondées dans d’autres Etats slaves après la guerre mondiale et avec les travaux qu’elles ont entrepris. Elle en diffère cependant sous bien des rapports; ce qui fait justement que la Commission Polonaise de Codification semble être tout indiquée pour faire l’objet d’études de droit comparé. 47

﻿SEZNAM SPISÚ A PUBLIKACÍ VYDANÝCH KOMISI KODIFIKAČNÍ V PRVÉM DESÍTILETÍ 1919-1929?) 1. část všeobecná: Komisja Kodyfikacyjna Rzeczypospolitej Polskiej Dzial ogólny, tom I. Zeszyt 1. (1920), 2. (1920), 3. (1921), 4. (1922), 5. (1922), 6. (1924), 7. (1926), 8. (1926), 9. (1927), 10. (1927), 11. (1929), 12. (1929), str. 1—434. V prvém sešite jest uveŕejnen zákon z 3. června 1919 a jednací rád z 13. listopadu 1919. Ve čtvrtém sešitu uveŕejnen jednací rád z 5. prosince 1921 a ve 12. sešite uveden úplný tekst jednacího rádu ze 14. prosince 1924. 2. Odbor práva občanského: Projekty ustaw w przedmiocie prawa prywatnego miçdzynarodowego i miçdzydzielnicowego, uchwalone w 3-em czytaniu przez sekcje prawa cywilnego Komisji Kodyfikacyjnej Rz. P. w dniu 7 grudnia 1920, Kraków 1920 (str. 24). Projets de lois en matière de droit international privé voté troisième lecture par la section de droit civil de la Commission de Codification de la Republique Polonaise dans sa sesion de Poznaň, en décembre 1920. Traduction officiele. Cracovie 1921 (str. 25). Entwürfe der Gesetze über internationales und interprovincionales (interlokales) Privatrecht, welche von der zivilrechtlichen Sektion der polnischen Kodifikations-Kommission in dritter Lesung am 7. Dezember 1920 aufgenommen wurden. Amtliche Übersetzung. Krakau 1921 (str. 28). i miçdzydzielnicowego, uchwalone przez Komis jç Kodyfikacyjnq Rzeczyp. P. w dniu 9 kwietnia 1921 (str. 17). Prof. M. Allerhand, Uwagi do projektu miçdzynarodowego prawa prywatnego. Kraków 1921 (str. 16). Prof. J. Lyskowski, Uwagi do projektu ustawy o miçdzynarodowem prawie prywatnem wedlug redakcji (drugiej) na podstawie uchwal sekcji prawa cywilnego powziçtych w Krakowie w marcu i kwietniu 1920 ustalonej przez pp. Zolla, Konica i Glassa w maju 1920. Kraków 1920 (str. 44). Prof. M. Rostworowski, Projekty ustaw o zbiegu ustawodawstw cywilnych w prawnym obrocie miçdzynarodowym i w obrocie wewnetrznym. Kraków 1920 (str. 44). Prof. St. Wrôblewski, Uwagi do projektu prawa miçdzynarodowego i miçdzydzielnicowego, 2 kwietnia 1920, w redakcji pp. Glassa, Konica i Zolla, Kraków 1920 (str. 10). r) Podie úplného seznamu, který jest tišten ve 12. seš. sv. I. Obecného dílu (Dzial ogólny) publikací Komise str. 408—417. Publikace ty možno obdržeti v administraci publikací Komise a v knihkupectví F. Hoesicka, Warszawa, ul. Senatorska 22. 48

﻿Prof. M. Allerhand, Ustawa o uznaniu za zmarlego, Kraków 1921 9). Prof. Wl. L. Jaworski. Projekt prawa majatkowego malžeňskiego, przedložony sekcji prawa cywilnego Komisji Kodyfikacyjnej Rz. P. Kraków 1920 (str. 20). Protokoly obrad sekcji prawa cyivilnego Komisji Kodyfikacyjnej Rz. P. Prawo miçdzynarodowe i miçdzydzielnicowe prywatne, Kraków 1920 91). tokoly obrad sekcji prawa cywilnego Komisji Kodyfikacyjnej Rz. P. Prawo miçdzynarodowe i miçdzydzielnicowe prywatne, II i III czytanie. Kraków 1920 (str. 141). Prof. E. Krzymuski, Projekt przepisów karnych dla ochrony prawa autorskiego jako uzupelnienie ustawy o prawie autorskiem. Odbitka z „Czasopisma prawniczego i ekonomicznego“, Kraków 1920 (str. 20). ustawy autorskiej referenta Prof. Litauer, Uwagi nad projektem prof, Zolla. Kraków 1921 (str. 32). — prawo autorskie. Kraków 1921 (str. 100). Prof. St. Wrôblewski, Uwagi do prawa autorskiego w projekcie prof. Zolla. Kraków 1921 (str. 59). Projekt ustawy o prawie autorskiem, opracowany przez subkomitet sekcji prawa cywilnego Komisji Kodyfikacyjnej. Osobne odbicie z Czasopisma prawniczego i ekonomicznego, Kraków 1921 (str. 20). Projekt ustawy o prawie autorskiem, uchwalony przez sekcje prawa cywilnego 20—31 paždziernika i przez wydzial cywilny W Warszawie, 31 paždziernika 1922. Warszawa 1923 (str. 14). Protokoly obrad sekcji prawa cywilnego Komisji Kodyfikacyjnej Rz. P. Prawo autorskie (zeszyt drugi). Kraków 1923 (str. 158). Projekt ustawy o prawie autorskiem, uchwalony przez Kom. Kod; Rz. P. w dniu 9 kwietnia 1923, Kraków 1923 (str. 12). Loi Polonaise du 29 Mars 1926, relative aux droits d’auteur préface et notices de Georges Maillard, Paris 1926 (str. 26). Prof. St. Golqb, Projekt ustçpu polskiego kodeksu cywilnego o przymusie, blçdzie, postçpie i ošwiadczeniach nie na serjo, z motywami i tabelq. porôwnawczg., Poznan 1920 (str. 23). Prof. Parczewski, Wniosek w przedmiocie uchýlenia w prawie o maiženstwie z roku 1836 przepisów nadajacych uprzywilejowane stanowisko 7). košciolowi grecko-rosyjskiemu. Kraków 1920 (str. Prof. E. Till, Osoby prawne, projekt rozdzialu kodeksu cywilnego z uwagami. Poznan 1921 (str. 30). Prof. E. Till, Projekt o wynagrodzenie szkody z czynôw bezprawnych. Odbitka z „Przeglqdu prawa i administracji“. Lwôw 1921 (str. 90). Prof. E. Till, Polskie prawo zobowiazan (czçsc ogólna). Projekt wstçpny z motywami. Odbitka z „Przegl^du prawa i administracji“. Lwôw 1923 Komisja Kodyfikacyjna Rz. P. Sekcja prawa cywilnego tom I, z. 1. Warszawa 1927 (str. 190). Projekt prawa o zobowiqzaniach. z. 2. Projekt czçsci szczegôlorvej prawa o zobotviqzaniach, opracowany przez gl. referentów Ernesta Tilla i Romana Longschamps de Berier. Lwôw 192c 278). cywilnego, tom I, Komisja Kodyfikacyjna Rz. P. Podsekcja prawa Projekt wraz z uzasadnieniem, opracowany z. 3 a. Kodeks Cywilny Rz. P. Dr. Ign. Lyskowskiego. Warszawa 1928 (str. 30). przez Komisja Kodyfikacyjna Rz. P. Podsekcja III prawa cywilnego, tom I, z. 3 b. Kodeks Cywilny Rz. P. Uzasadnienie. Warszawa 1928 (str. 171). 1, Revue polonaise de législation civile et criminelle, v. I, fasc. 49

﻿annexe 1. Code civil de la République de Pologne, élaboré par M. le Dr. Koschembahr-Lyskowski. Warszawa 1928 fstr. 32). Zeitschrift für polnisches Recht und Wirtschaftswesen. Vol. I, Nr. 2. Anlage. Zivilgesetzbuch der Republík Polen. Entwurf und Begründung verfaBt von Dr. J. Koschembahr-Lyskowski. Warszawa 1928. Quelques dispositions générales d’un projet de Code civil polonais. Dr. J. de Koschembahr-Lyskowski. Extrait de la Revue Trimestrielle de droit civil. Paris 1928 (str. 32). Komisja Kodyfikacyjna Rz. P. Podsekcja III prawa cywilnego, tom I, Projekty czçsci szczegôlowej polskiego prawa o zobowiazaniach. Terminologja. Zestawii Dr. Roman Longschamps de Berier. Lwôw 1928 (str. 23). Komisja Kodyfikacyjna Rz. P. Podsekcja II prawa cywilnego, tom I, z. 1. Projekt ustaivy o ochronie przyrody. Warszawa 1929 (str. 29). Odbor c i v i 1 n í h o procesu: Odbitka z „Czasopisma prawniczego i ekonomicznego“. R. XIX. z. 8. Kraków 1921 (str. VII, 345). Polska procedúra cywilna. Projekty referentów z uzasadnieniem. II. Kraków 1923 (str. 333). Ustawa o ustrojil sqdownictwa. Warszawa 1923 (str. 26). Komisja Kodyfikacyjna Rz. P. Podkomisja ustroju sqdownictiva, tom I. Lwów 1925 (str. 331). Komisja Kodyfikacyjna Rz. P. Podkomisja ustroju sqdownictwa, tom II. Lwów 1925 (str. 321). z. 4. o urzqdzeniu adwokatury, opracowany przez gl. ref. Jana Jakóba Litauera. Warszawa 1928 (str. 24). prof. z. 1. i 2. Polska procedúra cywilna. Projekt referentów z uzasadnieniem. Przedruk wyczerpanych naterjalów. Warszawa 1928 (str. 354 a 340). Tom I, z. 3. Projekt Ustawy zaprowadzajqcej kodeks polskiej procedúry cywilnej. Warszawa 1927 (str. 24). z. 5. Projekt kodeksu postçpoioania cywilnego. Warszawa 1929 (str. 98). Odbor práva trestního. Komisja Kodyfikacyjna Rz. P. Wydziai Karny, prawo materjalne, tom I, z. 1. Warszawa 1921 (str. 241). przez wydziai karny Komisji Kodyfikacyjnej Rz. P. w dniu 21 marca 1921. Warszawa 1921 (str. 21). III czytaniu o sqdach dla nieletnich, uchwalony przez wydziai karny Komisji Kodyfikacyjnej Rz. P. ze zmianami i uzupelnieniami w ukladzie podkomisji redakcyjnej i z uzasadnieniem. Warszawa 1921 (str. 48). Projet de loi sur les tribunaux pour mineurs, vote en troisième lecture par la section pénale de la Commission de Codifikation de la République Polonaise, avec les modifications introduites par la sous-commission de rédaction. (Traduction officielle de P. Rongier, chef du bureau au Ministère des Affaires Etrangères, et E. St. Rappaport, juge à la Cour Suprême de la République Polonaise.) Varsovie 1921 (str. 30). 50

﻿Projekt ustawy o sqdach dla nieletnich, uchwalony przez Komisjç Kodyfikacyjna Rz. P. w dniu 7 grudnia 1921. Warszawa 1921 (str. 24). Komisja Kodyfikacyjna Rz. P. Wydzial karny, sekcja prawa kamego, tom. z. 2. Lwów 1922 (str. 176), z. 3, 1922 (str. 173). Prof. Juljusz Makarezvicz, Ustawa karna (czesc ogólna) projekt wstçpny. Odbitka z czasopisma „Przeglqd prawa i administracjľ' 1922. 1922 (str. 51). Komisja Kodyfikacyjna Rz. P. Sekcja prawa karnego, tom III, Lwów 1925 (str. 388). 1925 Komisja Kodyfikacyjna Rz. P. Sekcja pratva kamego, tom IV, z. 3. Projekt wstçpny czçàci szczególnej kodeksu karnego, w opracowaniu prof. W. Makowskiego. Warszawa 1926 (str. 44). prawa karnego, tom. IV, z. 2. Projekt wstçpny czešci szczególowej kodeksu karnego, w opracowaniu prof. Juljusza Makarewicza. Lwów 1926 (str. 86). Der polnische Strafgesetzentumrf. Erster Teil, besorgt von Dr. Juljusz Makarewicz. Lwów 1928 (str. 22). Komisja Kodyfikacyjna Rz. P. Sekcja prawa kamego, tom IV, z. 1. Projekt czešci szczególnej Kodeksu karnego. Lwów 1929 (str. 110). Komisja Kodyfikacyjna Rz. P. Sekcja praiva karnego, tom. IV, z. 4. Projekt wstçpny Ustawy o wykroczeniach opracowany przez ref. Ustawy, prof. E. Stan. Rappaporta, na podstawie opinji bieglych sedziów: K. Berezowskiego i J. Rosenzweiga. Warszawa 1929. wykroczeň Prof. E. Stan. Rappaport, Zagadnienie Kodyfikacji ustawodawstwie polskiem (Autoreferat sprawozdawczy). Odbitka I, z „Gazety Sadowcj Warszawskiej“. Warszawa 1929 (str. 32). Odbor trestního procesu: Komisja Kodyfikacyjna Rz. P. Sekcja postçpowania karnego, tom I, Projekt ustawy postçpowania karnego z uzasadnieniem, z. 1. Lwów z. 1. tom IL, z. 1. Lwów 1926 (str. 188), z. 2. Lwów 1926 (str. 188—388), 569—702), tom II, z. 3. 389—568), tom II, z. 2. Lwów 1927 (str. 1927 (str. 703—832). Projekt Ustawy postçpowania karnego, przyjçty w drugiem czytaniu przez sekcjç postçpowania karnego Komisji Kodyfikacyjnej Rz. P. Zvláštni Warszawa otisk z časopisu „Gazeta Administracji i Policji PanstwowejL 1924 (str. 130). Odbor práva obchodního: Prof. A. Górski, Projekt ustawy o domach skladowych, zredagowany w myši wskazówek sekcji prawa handlowego Komisji Kodyfikacyjnej na posiedzeniu czerwcowem 1921. Kraków 1921 (str. 10). (str. 19). Prof. A. Górski, Projekt kodeksu handlowego. Kraków 1921 Projekt ustawy wekslowej (wstçpny). Lwów 1923 (str. 26). Projekt ustawy wekslowej uchwalony przez Komisjç Kodyfikacyjníj Rz. P. Lwów 1923 (str. 42). Projekt ustawy czekowej (pierwotna redakcja). Vytištčný v „Gazecie Sadowcj Warszawskiej“ z r. 1924, č. 13. Projekt ustawy czekowej (ostateczna redakcja). Vytištčný v „Gazecie S^dowej Warszawskiej ‘‘ z r. 1924, č. 26. 51

52 ﻿Les Lois Polonaise sur la lettre de change et billet à ordre et le chèque. Publiés par J. C. Witenberg, avocat, avec préface et notes de Jacques Bouteron. Paris 1925 (str. 80). Komisja Kodyfikacyjna Rz. P. Sekcja prawa handloivego, tom I, z. 1. Projekt ustawy o spólkach akcyjnych z uzasadnieniem. Warszawa 1927 (str. 85), z. 2. Projekt ustawy o spólkach akcyjnych z uzasadnieniem. Warszawa 1927 (str. 73), z. 3. Projekt kodeksu handlowego polskiego opracowany przez gl. ref. Dr. Antoniego Górskiego. Warszawa 1928 (str. 167).